Ze starostí se vytanči,
obavy si nech na jindy.
Nech hudbu hrát. Dole ve Fragglí skále.
Starosti zažeň prací, tančení nech na jindy.
Nech Fraggláky, ať si hrají.
Gobo, Mokey, Wembley, Boober, Red!
Juniore!
Haló!
Moje ředkvička!
Ze starostí se vytanči, obavy si nech na jindy.
Nech hudbu hrát. Dole ve Fragglí skále.
Fraggle Rock: Zábava je zpět
Dole ve Fragglí skále.
Jo, to bude super!
- Pojďte! - Jo.
To je podívaná.
Kraggláci a Fraggláci se mísí, sdílejí a sbližují se.
Miluju sbližování.
Kraggláci dokonce i meditují.
Já myslela, že jdu hluboko, ale vy?
Doufám, že všichni ty své Kraggláky baví.
Doufám, že máte rádi představení, protože předvedu
převrácený antigravitační jednoruční stoj se zavřenýma očima.
A dav šílí!
Jdeme na to! A hop!
Ach jo. Oni zívají?
Tohle si většinou vyslouží minimálně potlesk. No dobře, no.
Neuvěřitelné, ale tak dobře, no.
Tudy, Kraggláci. Budeme dělat něco moc zábavného.
Tudy.
Vlastně… Možná…
Víte co? Měli bychom…
Nemůžu se rozhodnout, co dělat.
Nepřejete si někdy opustit vlastní tělo a říct mu: „Tak, a jsi v tom sám.“?
Aha, tudy? To dává smysl.
Vy, mí speciální hosté, máte štěstí.
Kéž bych tak byl vámi.
Vyprané prádlo.
Opravdu?
Potřebuji chvilku.
Díky.
Vím, co potřebujete. Malou svačinku.
Naši sousedi jsou Doozeři a my jim jíme stavby, aby mohli víc stavět.
Harmonický vztah.
No… Dobrou chuť.
No obvykle takhle nechutnají.
Asi špatná várka.
Mokey!
Vidíte? Ten maglajz v tyčinkách jim nechutná.
Když to nebudou jíst, bude to problém.
Proto jsem říkala, ať to nevozíte na centrálu.
Jo, ten, kdo to tam zavezl, mě naštval.
Byl jsi to ty s Klíčem.
Je nám hrozně, ale snažíme se si to odpustit.
- Jak je? - Ahoj, tady tvůj kámoš.
Máme potíže se skamarádit.
Zívali nad mým převráceným antigravitačním jednoručním stojem.
Mně to nevadí. Je mi to jedno,
- ale chápete to? - Jo.
Většině se má nerozhodnost líbí. Jim ale ne.
Vysmrkali se do mého prádla!
Aha, vidím, že to pro některé z vás není tak jednoduché jako třeba pro mě.
Ale všechno je v cajku.
Ukážu vám, jak na to.
Navazovat vztahy mi jde. Navíc jsem se připravovala.
Kniha o Kragglácích?
Ty jsi to celé četla?
Četla jsem to skrz naskrz.
Ležela jsem na boku a četla.
Moc doporučuju.
Teď už jim rozumím. Musíme zařídit, aby se tu cítili jako doma.
Vím, že vás to štve asi,
když navázat vztahy se nedaří.
Není to lehké. I když zdá se, že jiní jsou,
zapřemýšlejte.
Všichni stejní jsme, to zaručím.
Fragglák nebo Kragglák.
A hej, pan Skučerka taky.
Je to úplně šumák.
- Protože v jádru jsme všichni stejní. - Ne.
Za chvíli uvidíte,
co všichni tady společného máte.
Je to fakt snadné. Budou jak doma tady s námi.
Budou jíst tuny tyčinek a jistě i ředkvičky.
Fragglák nebo Kragglák.
A hej, pan Skučerka taky.
Je to úplně šumák.
Protože v jádru jsme všichni stejní.
V jádru všichni stejní jsme.
Od těch malých až po velké.
V jádru všichni stejní jsme.
Jo.
My stejní jsme.
Mokey, hezká písnička.
Skvělý hlas i poselství.
Lyle má stajl.
Jak vám dupou Kragglíci?
Ty znáš náš tradiční pozdrav. Jsem ohromen.
No, dělám, co můžu.
Jak to vypadá s tou vodou?
S tou, co jsme vám vzali?
Omylem.
Rada nejmoudřejších už na tom dělá.
Jsou ze všech nejchytřejší.
Určitě už vymýšlejí řešení.
Jo.
Tak, vážená rado, myslím, že máme řešení.
- Ano? - Konečně.
Svačina bude teď, oběd až pak.
- Skvělé! - Jo.
Půl dne pryč.
Pane, máme řešit problém s vodou Kraggláků.
- No jo. - To musíme vyřešit.
Po obědě.
- Jo! - Jasně.
Po velkém.
Tuším, že už to vyřešili.
Dělají na tom ve dne v noci a my si mezitím budeme s vámi ve dne v noci hrát.
Je toho moc.
Nemůžeme si odpočinout?
Je to pro vás.
Jste hosti, obsloužit vás musíme dosti.
A moc chceme, abyste si… Už mě další rým nenapadá.
- …odpočali do sytosti? - Jo!
Ale to ne, protože mám v plánu něco speciálního.
Běžte svolat svoji partu a připravte se na velkou jízdu.
- Dobře. - Tak zatím.
Už se těšte.
Mokey, Kraggláci se asi chtějí…
…skamarádit pomocí her, že?
Já vím, napadlo mě to samé.
Ne, Gobo chtěl asi říct, že…
Pomocí her? Chci taky.
Co je? Hry miluju. To přece víš.
Jasně, sestro!
V knize je celá kapitola o tom, že mají Kraggláci moc rádi hry
a že se s nimi jde sblížit společným rituálem.
Jo!
Řveš mi přímo do ucha.
Tak promiň.
Pojďme se sblížit.
Zahrajeme si ultimativní hru.
Myslíš tím to, co si myslím já?
- Hromadné hurá hry! - Jo!
Jo!
Není to moc velká akce?
Ani ne.
Ty jo.
Jsem Bořek Borůvka a toto jsou Hromadné hurá hry.
Dobře, tak to je velká akce.
Zdravím, paní Šupinková.
Ne, nic neprodávám. Jsem nájemník v tom vašem přístavku.
Sprockete! Volám.
Mohla bych na střechu dát solární panely, abych měla víc elektřiny
na svůj projekt týkající se odstraňování plastů?
Já vím, že odpad vyvážejí ve čtvrtek.
Já mám na mysli mikroplasty.
Je to školní projekt. Na vysoké, jsem velká holka.
Ženská holka.
- Haló? - Haló?
- Jsem tu. Slyšíte mě?
Vypadlo to.
Už skoro souhlasila a skoro mě nazvala géniem.
Víš co? V aerolinkách nevěřili, že jsi pro mě psychologickou oporou.
Už vím proč.
Mokey?
My to nepotřebujeme.
Můžeme jít do Klidných kavern a…
Lyle, prosím, já se připravovala. Vím, že máte hry rádi.
- Jo. - My taky.
- Využijme společného zájmu. - No…
Zahaj to, Bořku.
Živě z Velké síně.
Jsem Bořek Borůvka a poskytuji barvitý komentář.
A to v modré barvě.
Hromadné hurá hry můžou začít!
- Je to na mně? - Jo.
Jo!
Hej, Gobo, viděls to?
Viděl.
První hra je u Fraggláků oblíbená, je to „nesmyslná tyčka“.
Skvělé, že?
Tany tany já a tany tany ty.
Zábavné.
A tany tany…
Pardon. Mokey, to není třeba.
Lyle, jsi mi teď tak blízký.
Jo, ty mně taky.
Ředkvičkády. Čerstvé ředkvičkády!
Jaký máme čas?
Čas na velký ředkvičkový běh. Jsem Bořek Borůvka.
Miluju konfety.
Hromadný ředkvičkový závod!
Nevadí.
Fraggláci předvádějí ukázkové balanční dovednosti,
ale Kraggláci to moc nezvládají.
- Zábava, že? - Pane jo.
Asi jo.
K večeři budou ředkvičky s modřinami.
Jsem Bořek Borůvka.
Jo, konfety!
Dobré, že?
To je takový můj slogan. Další hra je „klouzaná“.
Snad se nikdo nezraní.
Fraggláci to opravdu umí.
Koukněte na to skvělé hodnocení.
Ale Kraggláci…
…to neumí.
To je ale krásný a radostný chaos.
A teď je čas na tradiční taneční pauzu!
Taneční pauza!
Pardon. Procházím.
- Mokey? - No?
Neber si to osobně, ale tohle je katastrofa.
Kragglákům se to nelíbí.
Třeba jsme nenarazili na tu správnou hru.
Teď mě omluvte. Je taneční pauza.
Bože!
To ještě nikdy neřekla.
Je naštvaná.
Myslím, že jí na Kragglácích záleží.
- Snad rada přijde na to, jak jim pomoct. - Jo.
Už to mám!
A co, Joe?
Jaký je rozdíl mezi Doozerem a Gorgem?
Co?
Počet kousnutí, co je potřeba k jejich snědení.
Lední Joe!
- Ty jsi ale! - No jo, no.
Všichni pozor!
- Pauza na záchod číslo 32. - Dejte si pauzu. Mám další!
Nevím, co jí řekneme.
Netuším.
Tak!
Vytančila jsem se a teď musíme najít pozitivní energii
na finální hru, což je „nóbl schovávaná“.
Kde jsou Kraggláci?
- No, schovávají se. - Jo.
Už?
Věděli to dřív, než jsem to řekla.
Oni ale nic nehrají. Prostě se schovávají.
Cože? Proč?
Protože ti chtěli utéct. Nelíbí se jim to. Jsem Bořek Borůvka.
Omlouvám se. Ujela mi ruka.
Vím, že na to nebyla vhodná chvíle.
Bolí mě to, protože jsem myslela, že jim rozumím.
Ale nerozumím.
Mokey, moc nerada vidím, jak pláčeš ve stojce.
Je to působivé, ale smutné.
Mokey, myslela jsi to dobře.
To jo, ale třeba je porozumění Kragglákům složitější
a nedá se to jen tak vyčíst z nějaké knihy.
Dokonce i můj strýc Matt mívá problémy se s někým sblížit.
To snad ne.
Jo, vlastně mi na tohle téma poslal pohlednici.
Chci to slyšet.
„Drahý synovče Gobo, píšu ti ze země…“
…chlupatých inteligentních stvoření.
Tito chlupáči si divná stvoření pěkně ochočili.
Věděl jsem, že se s nimi musím skamarádit.
Ahoj, rád tě poznávám.
Poznali, že jsem někdo důležitý.
- Snažil jsem se mluvit jejich jazykem. - Haf!
Oni mi nerozuměli, ale pak mě to trklo.
Nic jsem o nich nevěděl.
Tohle uvědomění vedlo k neuvěřitelnému objevu.
Koule porozumění.
Ta čára na kouli jako by říkala…
…„Neznám tě, ale rád bych tě poznal.“
Není nic radostnějšího než se sblížit s někým cizím.
Posílám ti Kouli porozumění, Gobo.
Ať ti slouží, jak divná stvoření říkají…
…„jako hodnému pejskovi“. Hodný pejsek.
Já chtěla ty Kraggláky přivítat tak moc,
že jsem zapomněla to nejdůležitější:
Zeptat se, co chtějí.
Možná bys jim tohle měla jít říct.
Musím je najít a dát to do pořádku.
Ale nevím, kam šli. Asi někam, kde je klid.
Počkat, říkali něco o Klidných kavernách.
- Jdeme! Jo! - Jo!
- Rychle. - Chceme stavět víc!
Závlačko, slyšíš to?
Celé doozerstvo se těší, až bude stavět větší a vyšší a doozerštější stavby.
A to díky tvému objevu maglajzu.
Pane, potřebujeme víc testů.
Fragglákům maglajz nechutná, což by mohlo vyvolat otázku udržitelnosti.
- Maglajz! - Taky chci skandovat.
Běž opravovat ten doozerfon a probereme to později.
- Ale… - Už jdu!
- Maglajz! Skandování je zábava. - Ale pane!
Nikdo mě neposlouchá.
Kéž bych ten otřesný maglajz nikdy neobjevila.
Proč mě nikdo neposlouchá?
Jak mám vyřešit napájení laborky, když mě domácí neposlouchá?
Snažím se zlepšit svět.
Přesně tak!
Asi se rozbil Bluetooth. To je podcast nebo tak něco?
A pokaždé, když se o něco snažím, tak mě někdo zastaví.
„Ne, díky, holka. Třeba jindy.“
Přesně takový mám pocit.
Je to neúprosné!
Počkat. Je to neúprosné.
Musím být také neúprosná.
Musím to zkoušet dál stůj co stůj.
Oni to nevzdají.
Ale já to taky nevzdám.
Neuvěřitelné. Haló?
Jestli mě slyšíš, chci ti říct, že to zvládneš!
Jsi inspirativní!
Máš pravdu.
Ty i ta bezva ženská z reproduktoru.
Já to prostě nevzdám.
- Ano? - Zdravím, paní Šupinková.
Jsem doktorandka a pracuji na projektu, co může zachránit svět.
Potřebuji akorát ty solární panely.
- Než odmítnete… - Klidně.
- Říkáte, že ano? - Jo, říkám.
Dobře. Děkuji, paní Šupinková. Miluju vás.
„Miluju“?
A je to!
A jsme tu.
Co se to tu děje?
Ticho, prosím.
Já mám hlídku a všichni Kraggláci jsou moc unavení.
Lyle, já vás všechny unavila. Omlouvám se.
Na, to je pro tebe.
No… Tak děkuju.
To je… Co to je?
Koule porozumění.
Očividně o vás nic nevím, ale chtěla bych.
Jestli mi o vás chceš povědět, budu poslouchat.
Ale pochopím, jestli chceš mít klid.
Chceš vědět, proč spíme?
Unavila jsem vás?
Kdepak, Mokey, s tebou to nesouvisí.
Kraggláci totiž většinu dne prospí.
- Fakt? - Opravdu?
Spánek potřebujeme, proto jsme sem přišli.
Je to tady nejpodobnější Kragglí laguně.
Dokonalá úroveň světla a teplota pro dlouhý odpočinek.
Já tu knížku četla dost pečlivě, ale o tomhle tam nic nebylo.
Jakou knížku?
Tohle ale žádný Kragglák nenapsal.
Jo, zachytit v knize, jací jsme, je těžké.
Kraggláci žijí a hrají si v jiné rovině,
do které se dostáváme pomocí snů.
Fakt?
- Pardon. Buď ticho, já. - Hezké.
- Neuvěřitelné. - Jo.
Jak to funguje?
No, chcete to vidět?
- Jo. - Jo.
Sni sen a prozři,
co snem může být.
Jak u snu poznáš,
že něco znamená?
Proč nám ty sny odhalují,
co život skrývá?
Sni sen a prozři,
co snem může být.
Sni sen a prozři,
proč snílkové sní.
Jo!
Po probuzení
záhadu vidím.
Jestli jsem já, nebo ty snad… Jsme-li v snu něčím?
Sni sen a prozři,
co snem může být.
Sni sen a prozři…
…proč snílkové sní.
Sni sen a prozři,
co snem může být.
Sni sen a prozři,
proč snílkové sní.
Sni sen a prozři,
co snem může být.
To bylo úžasné!
Neuvěřitelné!
Snové hry!
Díky, že jsi mi ukázal váš svět.
Máš pravdu. Nedá se to popsat.
A ani takhle se to nedá popsat.
Teď mi řekni, jestli můžeme udělat něco pro vaše pohodlí.
Mohli bychom zůstat tady, dokud se nevrátíme do Kragglí laguny?
No jistě!
Jo. Děláme vše, co je ve fragglích silách, abychom vám tu vodu vrátili.
Do té doby je naše voda i vaše.
Máme jí dost, podělíme se.
Jo.
Táto!
Už mám skoro hotovou tu fontánu.
Jsi si ale opravdu jistý, že tu vodu chceš využít takto?
Jistý? No jistě!
Být si tak jistý je až vyčerpávající.
- Už to dodělej, Juniore! - Dobře, táto.
Máme mít vodu pod kontrolou.
Asi hotovo.
Mámo, přines šumivý ředkvičkový džus!
Ten dobrý šumivý ředkvičkový džus.
Co se s tou vodou děje?
To ne!
Kam zmizla všechna voda?
Co to znamená?
Jedno je jisté, není to dobré.
Skončíme v napínavém místě, vážení! Jsem Bořek Borůvka!
Překlad titulků: Karel Himmer