Šok, šok, rūpesčius pamiršk
Telieka jie dienai kitai
Tegul muzika skamba linksmai
Čia, Fraglių Roke
Dirbk, dirbk, bėdas pamiršk
Šokiai ir dainos palauks
Tegul fragliams linksma būna
- Mes esam Gobas. - Mokė.
- Vemblis. - Būberis.
Redė!
Jaunyli!
Sveiki!
Mano ridikėlis.
Šok, šok, rūpesčius pamiršk
Telieka jie dienai kitai
Tegul muzika skamba linksmai
Čia, Fraglių Roke Čia, Fraglių Roke
Čia, Fraglių Roke.
Sproketai, turiu sugalvoti, kaip įgyvendinti savo didįjį projektą
be laboratorijos, nes man jos nesuteikė.
Tad mąstau, kaip užauginti dešimtis bakterijų pavyzdžių,
kol mano mokslo draugai džiaugsis ilguoju savaitgaliu.
Taip negalima. Man reikia pailsinti smegenis.
Kietai, Maršalai.
Štai.
Leisk man sekundėlę pagailėti savęs.
Kokia bitė tau įgėlė, Sproketai?
Kas ten? Žinai, ką?
Gera mintis, Sproki. Galime išvykti atostogų.
Tereikia vaizduotės.
O jos, kitaip nei pinigų, turiu daug.
Ačiū, Sproketai. Man to reikėjo.
Pasakysiu štai ką. Šįkart dėdės Meto siuntinį vos pavyko paimti.
Bet ir siuntinys - ypatingas.
Taip, jis susijęs su kažkuo, vadinamu „atostogomis“.
„Urv-ostogos.“
Ne. Vibrostogos.
- Na… - „Vaikšta-kalb-ostogos“?
Kas tos atostogos?
- Na, Rede, atosto… - Taip.
- Matai, tai… - Tikrai?
Išsiaiškinkim.
„Brangus sūnėne Gobai,
tyrinėjimai atima daug jėgų, tad ieškojau būdo atsipalaiduoti.“
Tuomet atradau dalyką, vadinamą…
Atostogomis.
Ten kvaili padarai ateina ilsėtis.
Jiems labai patinka. Ko daugiau ten eitų kiekvieną dieną.
Sveiki!
Labas.
Jei ieškote atpalaiduojančių vandens procedūrų,
jas rasite čia.
Jos jūsų laukia. Vanduo - puikus.
Ten netgi yra švelnaus masažo aparatas.
Jaučiau, kaip stresas išeina iš mano kūno.
Dar penkias minutes, prašyčiau.
Po ilgos poilsio dienos pajutau troškulį.
Ištroškau.
Kas?
„Atsiunčiau tau prisiminimui megapuodelį iš savo atostogų.“
Nieko sau.
„Jo užteks numalšinti nuotykių ieškotojo troškulį.
Myliu, tavo dėdė Metas Keliauninkas.“
P. S. Visi nusipelnė atostogų.“
„P. P. S. Pamečiau savo ūsų šukas.
Jei surasi, pasaugok.“
Nieko sau. Tai štai kas tos atostogos.
Taip!
Poilsis, vanduo. Primena tai, ką darome nuolat.
Taip, Vembli.
Bet esmė ta, kad per atostogas tą darai kitoje vietoje.
- Aha. - Noriu atostogų.
- Taip. - Taip.
Na, atostogos turės palaukti.
Mūsų laukia visos savaitės darbas.
- Taip, pirmyn. Eime. - Gerai.
- Pasimatysim, Vembli. - Gerai. Tik užsidėsiu raudoną kepurę.
Sveika, brangi drauge.
Ei, Pleištele.
Ar čia ta lipni masė, kurią neseniai radome vijokliuose?
Kada pradėsime iš jos statyti? Šiandien? Rytoj? Šiandien?
Neskubėk, Turbo.
Dar reikia patikrinti.
Kas, jei ji nesilaikys arba bus neskani fragliams?
Jau nekalbant…
Na jau! Be reikalo jaudiniesi.
Nusipelnei pripažinimo už šį atradimą.
Taip!
Svarbiausia - ne pagyrimai, o komandinis darbas.
Taip, tas marmalas mus sulipins.
Žinome, jog ne tą turėjai galvoje. Mes viską sugadinom.
Tai žiopliai!
Darbo savaitė baigėsi!
Ačiū dievulėliau.
Jau galvojau, kad ji niekad nesibaigs.
O, taip.
Jei ką, ji truko tik 30 minučių.
Labai pavargau.
Turėjau pūsti savo gelbėtojos švilpuką ir šaukti:
„Linksminkitės“ visiems fragliams tvenkinyje.
Verčiuosi nuo kojų.
Aš jaučiuosi atjaunėjusi.
Nešiau ridikėlius iš Gorgų daržo ir jaučiau dėkingumą.
Ak, kaip myliu savo darbą.
Aš irgi. Man buvo garbė valyti savo dėdės Meto muziejų.
Valiau iš širdies. Jis ir taip buvo švarus,
bet aš jį dar labiau išvaliau. Ir dar kartą.
- Ten tikrai labai švaru. Taip. - Jėga!
O aš buvau atsakingas už sireną ir padėjau užgesinti gaisrą.
Nebuvo jokio gaisro. Gaminau sriubą.
Šaltą sriubą.
- Atleisk. - Neįtikėtina.
- Pamirškime darbo savaitę. - Taip.
Nes dabar metas sunkiai užtarnautoms atostogoms.
Ką gi!
Įsikibkit į savo balūbius, nes pasakysiu, kur turėtume nuvykti!
Padainuok.
Jau maniau, kad nepaprašysit!
Savaitė buvo ilga
Atostogų verkiant reikia
Nusipelnėme poilsio tikrai
Poilsio
Keliausim prie vandens
Ir jei pasitaškyt svajoji
Užtikrinu, vieta nuostabi
Nuostabi
Kur visos bėdos išnyksta Rūpesčiai nutolsta
- Taigi - Vakar diena nugrimzta užmarštin
Pabėgimas
- Kraglių lagūna - Taip!
Kur uolos įkaitusios Kur žydra giluma
- Veskite mane į Kraglių lagūną - Taip!
Kur kasdien Vėjas maloniai pučia
- Veskite mane į Kraglių lagūną - Taip!
- Kur plaukiosim nuo ryto iki vakaro - Taškysimės ir gaudysim bangas
- Ten taip greit nepateksi - Taip!
- Veskite mane į Kraglių lagūną - Taip!
Nerkim į žydrynę
- Veskite mane į Kraglių lagūną - Taip!
Pajausk ritmą Pajausk taktą
- Veskite mane į Kraglių lagūną - Taip!
Plaukiosim nuo ryto iki vakaro
- Taip smagu, kad grįžt nesinorės - Nieko sau!
Lengvai ten nepateksi
Tas tiesa
Tiesą sakant, paskubėkim
- Į Kraglių lagūną - Taip!
Taip, bičiuliai! Eime!
Kraglių lagūna, ateinam!
Jaunylio Jaunyli, kur tu?
Juokauju. Žinau, kur tu.
Taigi, Ma ir Pa išvyko atostogų.
Jie bučiuojasi prie Bučinių kanjono.
O aš norėjau praleisti šią dieną praleisti su tavimi. Ar norėtum?
„Labai to noriu.“
Gerai, puiku!
Perkelsiu tave į geresnę vietą.
Juk tu - Gorgas,
o Gorgai nusipelnė geriausio.
Štai!
Tai bent, mūsų pirmosios atostogos.
Didžiulė lagūna, kiek akys užmato.
Lagūnose paprastai būna vandens, tiesa?
Taip, kur tas vanduo?
Kodėl lagūna išdžiūvo?
Kažkokia mįslė.
Taip! Mįslė.
Mįslė…
Inspektorei Redei!
Geriausiai Roko detektyvei!
Vienintelei fraglei, turinčiai padidinamąjį stiklą.
- Taip. - Tiesa.
Byla vadinasi: „Kas pavogė mūsų atostogas?“
Trintų mangų kokteilis.
Čia tai gyvenimas.
Sproketai, o gal skrendam kitur?
Suktinuko su agurkais?
Žinai, man patinka miestas,
bet ką pasakysi, jei pasiūlyčiau pabėgti nuo to triukšmo?
- Jyhū! - Gerai. Užteks.
Mėlynės, tiesiai nuo krūmo.
Na, tiesiai nuo krūmo,
užšaldytos, ilgai vežtos,
kol aš jas nusipirkau.
Kai pamačiau pėdsakus, supratau, jog radau pirmąją užuominą.
Tai jis pavogė vandenį ir, svarbiausia, mano atostogas.
Rede, mes girdime, ką kalbi. Ir tie pėdsakai - mūsų.
Jaučiu priešiškumą.
Jaučiu tikrai gerą aurą.
Gal tiesiog pasidžiaukime tuo, ką turime.
Taip, ir man labai tinka šitie plaukmenys.
Ieškosiu tol, kol surasiu vandenį.
Na, tame purve vandens nėra.
Įtariamasis!
Labas. Aš - Lailas. Kokie vėjai atpūtė į Kraglių lagūną?
Sveikas, bičiuli. Čia aš uždavinėju klausimus.
Taigi, kas tu toks?
Lailas. Juk ką tik sakiau.
Aš - kraglis. Ir čia - mūsų lagūna.
Tiksliau, buvo, kol neišdžiūvo.
Mes - kragliai. Mes čia gyvenam.
Daugiau įtariamųjų!
Rede, jie - ne įtariamieji.
Iš jų pavogė vandenį.
- Fraglių susibūrimas. - Taip.
Negalėjau patikėti, kad Gobas sušaukė fraglių susibūrimą vidury…
- Rede, ateik. - A, gerai.
- Turime padėti tiems kragliams. - Taip.
Galime suformuoti brigadą ir kaip ugniagesiai užgesinti gaisrą?
Kaip pas nekaltą fraglį, kuris ruošia šaltą sriubą?
- Atleisk, Būberi. - Vemblis teisus.
Atneškime jiems vandens. Daug jo turime.
- Taip. - Gera mintis.
O aš liksiu čia ir narpliosiu bylą.
Tuomet galėsime tęsti atostogas!
O kragliai turės vandens ir panašiai.
- Taip. - Skirstomės.
Nesijaudinkit, kragliai, mes grįšim, su vandeniu.
Taip.
Ką gi, Lailai, tyrimą pradėsiu nuo tavęs.
Gerai.
Jaučiu, kad jis jaudinasi.
O, ne. Noriu padėti.
Šviesiausias daržo kampas.
Geriausi dalykai - mums, Gorgams.
Taip.
Ei, tu.
Su veidu ir galva ir panašiai.
Aš?
Ko čia atitempei tą Peraugėlį?
Taip. Jis užstoja mums vaizdą.
Manaisi esąs geresnis už mus?
Bet Gorgai nusipelnė geriausio.
- Na, rodai tikrai puikų pavyzdį kitiems. - Taip.
O mes turėsime vysti pavėsyje, a?
Ne, ne!
Štai. Baigiu nudžiūti!
Ką man daryti? Ką daryti?
Fragliai!
Kragliams mirtinai reikia vandens!
Sėmimo brigada - į kraglių lagūną!
Taip.
Nepritarimo murmesys. Taip įvyksta pokyčiai.
Pirmyn!
Smagu matyti, kad sirena gali reikšti kažką gero. Kartais.
Atleisk!
- Ten buvo šalta sriuba! - Atsiprašau!
Nieko sau.
Šis megapuodelis nuo dėdės Meto labai pasitarnaus kragliams.
Jie viską išlaistys!
Tikrai nenuneš jo kragliams.
Prižiūrėkite marmalą, kol aš jiems padėsiu, gerai?
Žinoma.
Aš pasirūpinsiu, kad marmalas būtų ten, kur jam vieta.
Ačiū. Negaliu sėdėti ir žiūrėti, kaip tie fragliai blaškosi.
- Iki, drauge! - Viso!
- Ei, Varžte? - Ką?
Manau, marmalas turi būti būstinėje.
Jis pakeis visą statybų procesą,
ir Pleištelė nusipelnė pripažinimo!
Nežinau. Jaučiu pilve kažkokį keistą jausmą.
- Ne, viskas gerai. - Tikrai?
Marmalas juk geras dalykas, tiesa?
Taip! Gerai!
- Gerai, štai. Ne, nugara! - Ne, priekiu!
Pakartok,
kur buvai, kai dingo vanduo,
o kartu - ir mano atostogos?
Nėra čia ko kalbėti.
Kalbėk su miesto vadovu.
- Aha, taip! - Eime.
Tai aš.
Neblogai, ką?
Na, taip.
Inspektorė Redė taip ir manė.
Juk nenori prižadinti Mantivoro.
Kas tas Mantivoras?
Na, tai - didelis ir baisus padaras, jis gyvena didžiuliame urve šalia lagūnos.
Bet mes negalime eiti ir su juo pasikalbėti, nes jis gali mus suėsti.
Ar dar blogiau…
šaukti ant mūsų.
Tai gal Mantivoras pagrobė vandenį!
- Man neįdomu, baisus jis ar ne. - Taip.
Jis su manimi negražiai pasielgė.
- Ir jumis. - Taip, gerai.
- Baisu, kas nutiko su mūsų vandeniu. - Taip.
Nebijok.
Inspektorė Redė tiria bylą.
Surinksiu medžiagą Ir tyrinėsiu
Tas tiesa
Tikiuosi ir neabejoju Kad viską atskleisiu
Bet nusikaltimo motyvas Šalia! Kaip pikta!
Nusikaltimo motyvas ir kaltinimai Man labai neaiškūs
Bet bylą aš tiriu Laiko neturiu
Nepasiduosiu Netrukus viską sužinosiu
Sužinosiu
- Sužinosiu - Sužinosiu
Faktus renki Ir tuoj užčiuopsi
Protu švariu Viską sužinosi
- Sužinosi - Sužinosi
Sužinosi
Daug ką noriu žinoti
Tyrimas tikrai sunkus
Kaltės jausmą jaučiu
Išsisukinėjimus girdžiu
Kai su jais kalbu
Tačiau kyla reputacija Ir koncentracija
Atsidavimas ir vaizduotė
Į aukštumas
Bet bylą aš tiriu Laiko neturiu
Nepasiduosiu Netrukus viską sužinosiu
Sužinosiu
- Sužinosiu - Sužinosiu
- Faktus renki - Ir tuoj užčiuopsi
- Protu švariu - Viską sužinosi
- Sužinosi - Sužinosi
Sužinosi
Daug ką noriu žinoti
- Daug ką turi žinoti - Taip
O, varge. Štai jis.
Mantivoras.
Aha!
Atrodo, suradau savo įtariamąjį, Mantivorą.
Jis tik atrodo didelis, nes laikau padidinamąjį stiklą.
Gerai, oho. Tu tikrai didelis.
Jūs!
Jei noriu rasti savo medžiui geriausią vietą, tai ir rasiu.
Esu Gorgas. Darau, ką noriu.
Tuomet kodėl taip blogai jaučiuosi?
Ne.
Atleisk, Jaunylio Jaunyli.
Linkiu tau viso ko geriausio, bet negaliu kenkti kitiems augalams.
Gal vieta ir ne tobula, bet tikrai puiki.
Ar gerai?
Žinoma.
Žinoma. Kad tik nematytume to Peraugėlio!
Kapūš?
Gerai, kapūš.
Rodos, tu vis tiek pyksti.
Jis gražiai pasielgė. Įvertink tai.
Jei atvirai, viskas ne dėl jo.
- Pastaruoju metu prastai miegu. - Vaje.
Labai…
džiaugiuosi jus matydamas.
- Ką? - Palauk.
- Džiaugiesi? - O kodėl sakei tokiu baisiu balsu?
Na…
niekad apie tai nesusimąsčiau.
Tiesiog taip kalbu.
Manot, todėl kragliai manęs bijo?
Na, tikrai baugu.
Ką gi. Gana tų tuščių pokalbių ir baisių pokalbių.
- Kodėl atėmei vandenį, Mantivorai? - Taip.
Liaukitės, vadinkite mane Mančiu.
Ir nepaėmiau aš jokio vandens.
Tuomet kas jį paėmė?
Vandenį paėmei…
tu!
Kažko nesuprantu.
Tai… Mano kaspinas.
Bet kaip jis čia atsidūrė?
Aš jį pamečiau…
Pagausiu tave, Gobai!
Kai ieškojome Gobo dėdės kuprinės ir įstrigome.
Mes pajudinome akmenį, ir ėmė tekėti vanduo.
- Ar čia… - Vanduo!
Mes nučiuožėme žemyn,
ir mūsų didžiojoje salėje atsirado naujas gražus krioklys.
- Oho! - Oho!
Kiek vandens!
Taip, o ar pagalvojote, iš kur tas vanduo?
Visi kaltins tave, Manti.
Vadinasi, kai pajudinome akmenį,
vanduo ištekėjo iš lagūnos?
Negaliu patikėti, jog įtariamasis, kurio šitiek ieškojau buvo…
Tu.
Kaip tyliai pasakei.
Maniau, taip geriau nuskambės.
Nereikėjo niekur vykti, kad smagiai praleistume laiką, a?
Kiti žmonės gal ir išvyksta atostogų, bet mums pasisekė, Sproketai.
Žiūrėk, ką mes sugalvojome.
Palauk.
Čia.
O kodėl negaliu įrengti laboratorijos čia?
Teks įsivesti papildomą elektros liniją, pastatyti prietaisų.
Bet argi kas pakeitė pasaulį, viską darydamas įprastai?
Sproketai, mes išspręsime vandenyno plastiko problemą.
Ir padarysime tą čia, namuose.
Nesijaudink.
Pirmiausia užbaigsime stovyklauti.
Jūs laistote.
- Supratai? Tvirtai laikyk. - Gerai, Gobai. Gerai.
Neišlaistykit.
- Aš pilsiu. - Stengiuosi.
Abu pilti negalite. Kas nors turi laikyti kibirą.
- Aš stengiuosi. - Taip, aš…
Jie išlaisto.
Vanduo teka. Tekėkit su juo.
Kaip tau pavyksta?
Paklausykite. Inspektorė Redė išnarpliojo bylą.
- Gerai. - Tau pavyko?
Kokią bylą?
Maniau, jog mums reikia kvailų atostogų,
kai tuo tarpu kragliai per mus gyveno be vandens.
Ką? Ką mes padarėme?
Vėliau viską paaiškinsiu, bet kol kas
kragliai liks čia su mumis
ir naudosis vandeniu, kol mes viską išsiaiškinsime.
Ačiū dievuli, nes mūsų sėmimo brigadai sekasi prastokai.
Taip, jūs viską išlaistote.
- Ką, tikrai? - Puiki mintis, Rede.
Taip, Rede. Oho.
Tu labai rūpestinga.
Man nepatinka tavo nuostaba.
Teisingai. Vežkit čionai tą marmalą.
Pilkit jį, sumaišysime su gudragalvių lazdelėmis.
Ką gi, grįžau. Metas tęsti bandymus su marmalu.
- Valio! - Jė!
Taip. Gerai.
Pleištele, sveikiname atradus lipnųjį marmalą.
Mes jau pradėjome jo gamybą.
Marmalas.
Bet aš dar nebaigiau bandymų.
Ak, Pleištele!
Pamanėme, jog nusipelnei pripažinimo.
- Taip. Teisingai. - Taip.
- Sveikinam. Taip. - Sveikinu. Taip.
Jergutėliau!
Pripažįstu, Rede.
Tu labai padėjai kragliams.
Nevertinau, kaip gerai čia gyvename.
Gal metas kragliams paatostogauti.
- Taip. - Taip.
Taigi, kur jie apsistos?
Kaip spręsime jų vandens problemą?
O kas skalbs jų drabužius?
Nesijaudinkit.
Redė nebūtų atsivedusi kraglių čionai, visko neapgalvojusi.
- Tiesa, Rede? - Žinoma.
Bet jie nežino,
jog Inspektorė Redė visko tikrai neapgalvojo.
Mes ir vėl girdėjom, ką sakei.
Ak.
Išvertė Akvilė Katilienė