Táncold ki magadból a gondot
Majd egy másik nap aggódj
Hadd szóljon a zene
Lent a Flúgosok Barlangjában
Dolgozd ki magadból a gondot
Majd egy másik nap táncolj
A játékot hagyd a Flúgosokra
- Íme Gobo! - Moki.
- Wembley. - Boober.
Red!
Kicsi!
Hahó!
A retkem!
Táncold ki magadból a gondot
Majd egy másik nap aggódj
Hadd szóljon a zene
Lent a Flúgosok Barlangjában Lent a Flúgosok Barlangjában
Fraggle Rock: Újra zúznak
Lent a Flúgosok Barlangjában.
Megjöttek a Dalnokok!
Itt vannak a Dalnokok!
Biztos újnap napja van.
- Biztosan az. - Igen. Ja, ja, ja. Igen.
Mr. Daldolin!
Igaz ez, Mr. Daldolin? Tényleg újnap napja van?
Az bizony, kisöreg!
Úgyhogy mulassunk!
Rajta! Tempó!
Fivéreim! Nővéreim!
És a többiek! Csapasd!
Mulassunk!
Mi ez? Miért csinálják?
Egy kiolvadt felfedező nem is pihenhet?
Az újnap napja a legjobb ünnep!
Imádni fogod, Jeges Joe!
Ilyenkor kelnek ki a meglepkék.
A Dalnokok eljöttek ide.
Ez az!
A spéci ládájuk tele van meglepkegubóval.
- Bizony. - És nagy bulit csapunk.
Egész éjjel tartót!
- Igen. Szuper! - A legjobb!
Abszurd!
Mi…
Mi van? Nem nekem való.
Szóval ez a remény és az új kezdet ünnepe.
Igen. Látjátok, Jeges Joe érti, mennyire röhejes az egész.
Imádom!
Jeges Joe odavan az új kezdetért.
Megfagytam, és undok voltam, de már kiolvadtam, és kedves vagyok.
Az újnap napja nem az én műfajom.
Inkább könyékig leszek a mosásban.
Kösz szépen.
Boober!
Elnézést!
Na, most mi jön?
Oké, kicsi Flúgosbébik, kezdődhet az Ugrabugra!
Az Ugrabugra egy játék.
Egy követ kergetünk,
és aki elkapja, az engedheti ki a meglepkéket.
Én akarom kiengedni őket!
Én akarom. Ez vagyok. Ezt akarom.
Mind ezt akarjuk.
Előtte beszédet is mondhatsz.
Imádom a beszédeket!
Utálom a beszédeket!
Előadást kell tartanom a tanáraim előtt.
És ha nem sikerül, a tudományos karrierem oda.
Nem nagy szám.
Hé! Ne nevess, hanem tedd magad hasznossá!
Gyakorold velem az előadásomat, jó?
A PhD-várományosok versenyeznek a laborért. Kelleni fog,
ha fel akarom fedezni a mikroműanyag-faló baktériumot.
Mit akarsz…
Úgy öltözöl, mint a tanárok, hogy élethűbb legyen.
Rendes vagy.
Nem tudom, mi köze ehhez a fejdísznek, de… Te már csak ilyen vagy.
H2… Ó! Nem is vettem észre önöket.
A nevem Spagetti. Nem. Nem az. A nevem Doki.
Vagyis nem ez a nevem, csak így szólítom magam.
Kínos lenne, ha ezt mondanám.
Nos, tancsik… szeretném felfedezni és sokszorosítani
a mikroműanyag lebontására képes baktériumot.
Jó. Egy pillanat!
Menni fog. Oké.
Ne, ne!
Oké.
Kedves naplóm… vagyis tanárok! Köszönöm, hogy eljöttek.
Szeretem önöket. Tényleg ezt mondtam?
Jaj, ne! Mennem kell. Idő van.
Oké. Talán kiadtam a rosszat.
Ha rossz a próba, jó az előadás. Nem lesz gond.
Kívánj szerencsét!
Igen. Az idén enyém az ugráló kő.
- Valóban? - Ja…
Szóval ha megszerzem,
beszédet mondhatok, és kiengedhetem a meglepkéket?
- És kalapod is lesz. - Ja.
- A barátaimmal imádjuk a kalapot. - Ja.
Na, mindegy, Jeges Joe.
Figyelj engem, és tanulhatsz pár dolgot.
Igen. Red ügyes.
De…
Ez az én évem lesz.
Gobo!
Ne már, Boober! Nem hagyhatod ki az Ugrabugrát!
Értem én. De van egy kérdésem.
Miért?
Én… akkor se tudnám elkapni, ha akarnám, és nem is akarom.
A kezeim mosásra termettek.
Nos, vannak, akik szerint a kő talál meg téged.
Az már igaz.
Sajátos észjárása van.
Ugyan!
Nem mondok olyat, amit te nem mondanál.
Nos, amíg a kő „talál” valakit…
én keresek egy egész napra elég szennyest.
De…
- Jó lesz. - Remélem!
Aggódom Boober miatt.
Szomorú az ünnep idején. Nem tudom, jól fogok-e mulatni…
- Mindenki kész? - Igen!
Igen!
Egy égető ügyben van kérdésem.
Mit feleltek, ha azt mondom, „ugra”?
Bugra!
Gyerünk!
Ott van! Jaj!
Merre? Merre?
Engem válassz! Engem!
Láttátok? Hová lett?
- Ne hagyjátok elgurulni! Gyerünk! - Én leszek az első!
- Nem, elkapom, elkapom!
Hogyan?
Hogyan hagyhattam volna itt a mosást az Ugrabugra miatt?
Sálakat mosok.
Sálakat. Sok sálat.
Boober, a kő téged választott!
Meg kell csináltatnom a lyukat!
Boober!
Ugye, varázslatos a pillanat, mi?
Szerintem legyen a „mi”.
Ne már! Klassz és könnyű lesz.
Mondasz egy beszédet, kinyitod a ládát…
a meglepkék kirepülnek, aztán jön a parti,
és mindenki táncol. Mindent beleadnak.
Eggyé válnak a zenével.
Moki, hidd el!
Csak elszúrnám.
Boober, annyira pesszimista vagy!
Együtt változtassuk optimistává!
Mondd el, szerinted mi fog történni!
Hát…
ha le kéne szűkítenem…
Izgulni fogok, elesem és orra bukom.
A többiek ki fognak nevetni engem és a görbe heftimet.
Hefti!
Vagy örömükben nevetnek.
Mert ráestél egy csomó…
gyorsan növő virágra.
De klassz volt!
Imádom, ha minden összejön.
Már felemelő a történet.
Érted, mit csináltam?
Felemelő. Ahogy a virág felemelt téged.
Igen, értem. Értem. De ez a történet nem felemelő.
Hanem szörnyű, mert a gyorsan növő virágtól viszketni kezdek.
De ez új táncőrületet vált ki!
A generációm tánca.
Szeretlek, Boober!
És mind retekturmixot kapunk.
Te mikor jöttél?
Hallottam, hogy sztorizgattok. Be akartam szállni.
Oké. Jó. Retekturmix. Azt szeretem.
- Ja. - Látod, máris optimista vagy.
Nem hagytad végigmondani.
Annyira szeretem, hogy gyorsan behabzsolom,
és csuklani kezdek.
Egész testem rázkódik,
tehát nem bírom kinyitni a meglepkék ládáját.
Az újnap napjának annyi, és Boober-nap lesz belőle.
Amikor Boober mindent tönkretett.
Miért tettél mindent tönkre, Boober?
Szörnyű alak vagy!
A legszörnyűbb!
Nem lesz ilyen.
- Nem tudhatod. - Nem. Te nem tudhatod!
Nem kell mindig a legrosszabbra gondolni!
Most retekturmixot akarok.
Hé, hé! Ne less! Nyomás!
Újnap napja! Újnap napja!
Újnap napja!
Hé, meglepcsávó! Ráhangolódtál a beszédedre?
Azt akarom, hogy a meglepkés újnap napja végre véget érjen!
Haligali, gumimaci!
Az élet akár egy folyó.
Vannak benne kanyarok, de attól még folyik.
Ne küzdj ellene! Csak ússz benne, érted?
Nem.
Akkor máshogy mondom.
Két, hár’, négy!
Mikor minden álmod
Szertefoszlik, jő a gond
Indulj tovább
Ússz az árral
Ha az utadon mostantól Csak a vesztesek dala szól
Indulj tovább
Ússz az árral
Mikor egész nap küszködsz
És küszködsz éjjel
Amíg össze nem esel Amíg össze nem jön a csel
Ha fejlődni akarsz
Tudod, hogyan ússz az árral
Mikor leszáll az éj, a sötét körbeér
Indulj tovább
Ússz az árral
Úgysem tudod színlelni Hogy a végzeted üzeni
Indulj tovább, ússz az árral
Amikor eltölt a félelem még akár idefenn
Az idők végezetén a levegőben érzed
Ha fejlődni akarsz
Tudod, hogyan ússz az árral
Indulj tovább, indulj tovább Ússz az árral
- Mondd csak - Indulj tovább, indulj tovább
Ha a világ nem szuperál
Az élet veled kibabrál
Indulj tovább, ússz az árral
És ha szorít a zabla
Olyan vagy, mint egy mafla
Indulj tovább, ússz az árral
Ha mindenki lesajnál
És már vár a halál
Egy fabatkát sem adnál, ha kéne fatál
- Ha fejlődni akarsz - Akarsz, akarsz!
Tudod, hogyan ússz az árral
Indulj tovább, indulj tovább Ússz az árral
- Még egyszer - Indulj tovább, indulj tovább
- Ússz az árral - Mondd csak
Indulj tovább, indulj tovább Ússz az árral
Muszáj, muszáj
Úgy van
- Most hogy vagy, öreg? - Jól. Tudom, mit kell tennem.
Ja, jó.
Van, amire nem jó a dal?
Gyertek ide, flúgos Flúgosok! Mindjárt nyomjuk a fő attrakciót.
Boober beszédet mond, hogy sikítozzunk!
Aztán a meglepkék ellepnek mindent.
Igen! Te, izgulsz már?
Jól érzi magát?
- Csak imádja az ünnepet. - Ja.
Szerintetek van Dózerünnep is?
- Remélem. Annyit dolgoznak! - Igen!
Jól mulatunk. Táncolunk.
Nyomassátok a parketten! Nyomassátok csak!
- Gyerünk! Gyerünk! - Boldog védősisaktali napot!
Boldog védősisaktali napot!
Aha!
- Sose tudjuk meg. - Ja.
Kezdődik!
Bemutatom a legnagyobb Flúgost!
Az überszuper Boobert, aki elmondja az újnap napi beszédet.
Igen! Gyerünk, álljon elő!
Menni fog neki, ugye?
Hogyne! Felnő a feladathoz.
Hajrá!
És inkább meg se jelent.
Ez az!
Ahogy a dalban is van: „Ússz az árral”. Elúszom az újnap napjától.
Igen.
Nem is tudom. Remélem, mindjárt jön.
- Én is. - Aha.
És most mi lesz?
Ne nyissuk ki mi a meglepkeládát?
Majd én!
Igen.
Oké.
Jaj, bocs, jeges Flúgos. A kő Boobert választotta.
Semmi baj, haver. Nem tudta.
Meglepkék! Meglepkék!
Boober biztos csak késik.
Nyugi! Húzom az időt.
Remek mesélő vagyok.
Nincs mit mesélnem.
Elkapkodtam a dolgot.
Mindjárt jövök!
Nos…
Sziasztok!
Mi lenne, ha várakozás közben felolvasnám Utazó Matt bácsikám legfrissebb levelét?
- Igen. Jó ötlet! - Ja. Halljuk!
„Kedves Flúgosok…”
Igazából azt írja: „Kedves unokaöcsém, Gobo…”
Csak gyorsan átfogalmaztam.
Én… Igen.
Nem könnyű, hogy újnap napján nem vagyok a barlangban.
Nem ünnepelhetem az új életet.
Itt kerestem valamilyen formáját
a fura szerzetek között,
de megállt az élet.
Ébresztő! Az élet az élőké!
Elvette a kedvem, de aztán megláttam.
A legtisztább új életet.
El az útból, uram! Látnom kell az új életet!
Helló!
De aranyos!
Hogy csinálod ezt az örömteli dolgot?
Igen.
A semmiből születik és szárnyra kap.
Csodálatos volt!
És törékeny.
Az élet körforgása.
Imádom a buborékokat!
Azta! Ezt alá se írta. Annyira izgatott volt.
Oké, mutatom.
El fogtok csodálkozni!
Nem is rossz, mi?
- Meglepkék! Meglepkék! Meglepkék! - Ajjaj!
Ez mit jelent?
- Még sose volt ilyen. - Szerintem dühösek.
Nyugi, drágáim, ünnep van!
Talán újra eljárhatnánk az Ugrabugrát,
hogy más nyissa ki a ládát. Az segítene, Daldolin?
Daldolin? Hová tűnt?
Oké! Mesélek!
Szóval, én…
Még most se tudom!
Hallottátok már a szundikáló Dózer meséjét?
Ja!
Ha nincs ünnep, nincs felhajtás.
Csak boldog egyedüllét! Igen.
Mondom, boldog egyedüllét,
szóval…
Hol is tartottam?
Remek!
Megvan. Hé, mi az…
ott?
Megvan.
Honnan tudtad, hogy én vagyok az?
Mert téged választott.
Miért engem?
Én nem is… szeretem ezt az ünnepet.
A reményteli elkövetkező napokról szól.
Mi a baj ezzel?
Nem szeretek reménykedni, hogy jó dolgok jönnek.
Szeretem átgondolni, hogy mi baj történhet,
hogy mindenre felkészüljek.
És így érzem biztonságban magam.
Értelek, sapkás.
Boober.
Sapkás…
számítottál köztünk erre a beszélgetésre?
Hát, nem tudom.
Na és rám?
Igen, tud beszélni. Általában csak hozzám beszél, de…
De a sapkás ma kihozza belőlem a frusztrációt.
- Tényleg! - Tényleg!
- Nem baj az, hogy ilyen vagy. - Ja.
Aggódj, félj, izgulj, de légy őszinte is!
Valld be, hogy nem tudhatsz mindent előre!
És ez a jó dolgokra is vonatkozik.
Azért jöttél, hogy ezt elmondd?
Igen. És a meglepkeládát csak te nyithatod ki,
és nemsokára szétdurran. A barátaidnak nem lesz jó.
- Mi? Mennünk kell! Mennünk kell! - Indulás! Nyomás!
Jaj, ne! Biztos repülésre lehet bírni a meglepkéket.
Mindenki mondjon beszédet!
- Oké. Jó. - Ja.
Helló!
Egyszer láttam egy madarat, rám nézett, és azt kérdeztem: „Irányítom a madarakat?”
Boldog újnap napját!
Semmi. Jó. Red?
- Gyerünk! Gyerünk! - A nevem Red.
Ez nem beszéd. Ez tény.
Lássuk be!
Ide Boober kell…
és biztos nem jön el.
Hát, ez nem olyan biztos.
Boober!
Gondolkodtam.
És az van, hogy…
Nos, hogy… Történhetnek váratlan dolgok.
Talán a remény azt jelenti, hogy nem baj, ha nem tudjuk, mi jön,
mert az élet…
kiszámíthatatlan.
De ugyanakkor fantasztikus is.
És megpróbálhatom menet közben élvezni
az imádott Flúgosaimmal.
Boldog újnap napját!
Azta, itt vannak!
Igen. Ügyes voltál!
Ez az!
Turbózzuk fel a klassz nótákat!
Érzem, hogy jön ma valami új
Idén helyreáll az egyensúly
Az arcunkon mosoly gyúl
Mosoly gyúl, mosoly gyúl
Mosoly gyúl! Igen!
A remény ott van legbelül
Napról napra minden felderül
Élünk most mind remekül
Remekül, remekül
Remekül!
Újnap napja van ma
Fakadjunk hát dalra
Ezért szól a banda
És egyre fényesebb És csodásabb lesz ma
Az újnap napja
Leesett a kő a szívemről
Egyre többet várok az élettől
És ez így is marad részemről
Részedről, részedről
Részedről
Néha nem biztos, hogy látod
Amire vágysz, és ami az álmod
És ez a nap olyan remek
Remek, remek
Remek!
Újnap napja van ma
Igen!
Fakadjunk hát dalra
Ezért szól a banda
És egyre fényesebb
És csodásabb lesz ma
És fűt minket az energia
Újnap napja van ma
Boober.
Hogy szabadultál meg a félelemtől, hogy megtedd?
Én… Sehogy.
A félelem végig velem volt.
Hozzám tartozik. Csak nem hagytam, hogy mindent átvegyen.
Még soha nem hallottam jobb és reménytelibb újnap napi beszédet!
Tényleg?
Hát, ha megfeledkezem róla, majd szólj!
- Oké? - Megígérem.
Oké.
Én is megígérem.
Jaj, bocs. Megzavartam a pillanatot.
- Hát. - Nos.
Már látom.
Folytassátok! Kínos volt.
Wembley!
Boldog újnap napját!
De gyönyörű!
- Boldog újnap napját mindenkinek! - Igen.
És mindenkinek újnap napját!
Mi?
Nézzenek oda!
Úgy van, Szegecs!
Az előadásom…
szörnyen sikerült.
De örülök, mert… Nézd!
Megtörtént a legrosszabb, mégis itt vagyok.
Persze nem kaptam helyet a laborban…
de a kudarc a tudománnyal jár.
És… ez kudarc volt. Az egyik percben
kihangosítottam a nagyimat, és bemutattam mindenkinek.
De még nincs vége. Ez még csak a kezdet.
Mert tudod, mikor születnek a nagy felfedezések?
Amikor újból belevágunk.
És ha egy ilyen leégést kibírok,
bármire képes vagyok.
Ezt meg kell ünnepelni!
Szegecs, szabad egy táncra?
Holnap új nap virrad, Szegecs!
És már alig várom!
A feliratot fordította: Basch Erzsébet