"הרחיקו את הצרות בריקוד
דאגות נועדו ליום אחר
תנו למוזיקה להתנגן
בפרוגל רוק
הרחיקו את הדאגות בעבודה
ריקודים נועדו ליום אחר
תנו לפרוגלים לשחק…"
אנחנו גובו. -מוקי.
ומבלי. -בובר.
רד! וו-הו!
ג'וניור!
שלום!
אוי. הצנונית שלי!
"הרחיקו את הצרות בריקוד
דאגות נועדו ליום אחר
תנו למוזיקה להתנגן
בפרוגל רוק בפרוגל רוק."
- הפרוגלים: בחזרה לפרוגל רוק -
בפרוגל רוק.
הטרובדורים הגיעו.
אלה הטרובדורים.
זה בטח יום היום החדש.
-כן. כן. כן. כן.
מר ג'מדולין.
זה נכון, מר ג'מדולין? יום היום החדש באמת הגיע?
יום היום החדש הגיע, קטנטונת.
הגיע הזמן ליהנות.
תנו לי פעמיים.
אז אחים. אחיות.
כל מי שבאמצע. שחקו אותה.
בואו נעשה חיים.
מה קורה כאן? מה קורה כאן?
מגלת עולמות שהפשירה לא יכולה לנוח כאן?
יום היום החדש הוא החג הטוב ביותר.
את תמותי עליו, ג'ו הקפואה.
זה קורה כשהמרחפים מוכנים לבקוע.
הטרובדורים מגיעים העירה.
גדול!
הם מביאים קופסה מיוחדת שמלאה בגלמים של מרחפים.
נכון. -ואנחנו עורכים מסיבה עצומה.
כל הלילה!
כן, זה אדיר. -זה הכי כיף.
זה מגוחך.
מה?
מה? זה לא בשבילי.
אז זה חג שמוקדש לתקווה ולהתחלות חדשות.
כן. אתם רואים? ג'ו הקפואה מבינה כמה זה מגוחך.
אני מתה על זה!
ג'ו הקפואה מתה על התחלות חדשות.
הייתי קפואה ומרושעת, אבל עכשיו הפשרתי ואני סופר נחמדה.
אה, יום היום החדש הוא פשוט לא הקטע שלי.
אבלה את החג קבור בכביסה.
תודה רבה.
בובר.
תסלחו לי.
אז מה עכשיו?
בסדר, גורי פרוגלים שלי, הגיע הזמן לסקיטר סקאטר.
סקיטר סקאטר זה משחק.
כולנו רודפים אחרי אבן,
ומי שתופס אותה זוכה לשחרר את המרחפים.
אני רוצה לשחרר את המרחפים.
אני רוצה. זה מי שאני. זה מה שאני רוצה.
כולנו רוצים.
לפני שמשחררים את המרחפים, זוכים לנאום.
אני מתה על נאומים.
אני שונאת נאומים.
עליי לשאת נאום עם מצגת מול כל המרצים שלי
ואם הוא לא יהיה מוצלח, כל הקריירה האקדמית שלי תיהרס.
לא סיפור.
היי. במקום לצחוק, מה דעתך לעזור לי
ולתת לי להתאמן בנאום מולך?
כל המועמדים לדוקטורט מתחרים על מקום במעבדה שאני צריכה
כדי שיהיה לי סיכוי לגלות חיידק שיכול לאכול מיקרופלסטיק.
לאן אתה…
התחפשת למרצים שלי כדי שהאימון ייראה אמיתי יותר.
אני מעריכה את זה.
אני לא יודעת מה הקטע של כתר החירות, אבל… תעשה את הקטע שלך.
H2… הו! לא ראיתי שאתם שם.
שמי ספגטי. לא זה לא שם. שמי דוק.
האמת היא שגם זה לא שם, זה כינוי שלי לעצמי.
היה מביך אילו הייתי אומרת את זה מולכם.
אז, פרופסים… המטרה שלי היא למצוא ולשכפל
חיידק שיכול לעכל מיקרופלסטיק.
בסדר. רק רגע.
אני מסוגלת. יהיה בסדר.
אוי, לא. לא.
בסדר.
יומני היקר… כלומר, מוריי… כלומר, תודה שבאתם.
אני אוהבת אתכם. אמרתי "אני אוהבת אתכם"?
אוי, לא. אני צריכה ללכת. הגיע הזמן.
וואו. בסדר. אולי נפטרתי מהקטע הרע?
כשהחזרה גרועה, ההופעה מעולה. יהיה בסדר.
תאחל לי הצלחה.
כן. האבן הזו שלי השנה.
באמת? -כן.
אם אתפוס את האבן,
אזכה לברך ולשחרר את המרחפים?
ותקבלי גם כובע. -כן.
החבר שלי ואני מתים על כובעים. -כן.
בכל אופן, ג'ו הקפואה,
תעקבי אחריי אם את רוצה ללמוד משהו.
כן, רד טובה.
אבל…
אני חושב שזו השנה שלי.
הו, גובו.
בחייך, בובר, אסור לך לפספס את הסקיטר סקאטר.
אני מבין אותך. יש לי שאלה קטנה.
למה?
לא הייתי תופס את האבן, גם אילו הייתי רוצה. ואני לא רוצה.
אלה ידיים לכביסה.
יש האומרים שהאבן מוצאת אותך.
לגמרי.
לאבן יש דעה משל עצמה.
בחייך,
לא אמרתי משהו שלא היית אומרת בעצמך.
טוב, בזמן שהאבן "תמצא" מישהו…
אני אמצא לעצמי יום שלם של כביסה.
אבל…
זה יהיה כיף. -אני מקווה.
אני דואגת לבובר.
הוא מבואס מאוד בחג. למען האמת, אני לא יודעת אם איהנה…
אנחנו מוכנים? -כן!
כן!
יש לי שאלה דחופה מאוד.
כשאני אומר "סקיטר", מה תעשו?
סקאטר!
קדימה!
שם! בחיי!
לאן? לאן?
בחרי בי. בחרי בי.
אתם רואים אותה? לאן היא נעלמה?
אל תיתנו לה לברוח! קדימה! -אני אתפוס אותה קודם!
אני אתפוס קודם! -לא, אני תופס!
איך?
איך יכולתי לזנוח את הכביסה שלי בשביל הסקיטר סקאטר?
יש לי כאן צעיפים.
צעיפים. ברבים.
בובר, האבן בחרה בך!
תזכירו לי לתקן את החור הזה.
בובר.
זה רגע קסום או מה?
אני חושב שאבחר ב"מה".
בחייך, זה יהיה כיף וקל.
תברך ברכה קטנה, תפתח את הקופסה…
המרחפים יעופו ואז תתחיל המסיבה,
וכולם ירקדו חזק. בכל הכוח.
ריקוד שגורם לך להפוך למוזיקה.
מוקי, תאמיני לי.
אני אפשל.
בובר, אתה מספר לעצמך סיפורים שליליים.
שמע, בוא ננסה לכתוב את הסיפור הזה מחדש באופן חיובי יחד.
תגיד לי מה לדעתך יקרה היום.
טוב…
אילו הייתי צריך לצמצם את זה…
אהיה לחוץ כל כך, שאמעד ואפול על האף.
ואז כולם יצחקו עליי ועל החוטם המעוך שלי.
חוטם!
או שהם צוחקים מרוב אושר.
כי נפלת על זר
של פרחי צמיחה מהירה.
זה היה גדול!
אני אוהב כשהכול מסתדר.
ועכשיו זה סיפור מרומם נפש.
אתה מבין מה עשיתי?
מרומם. כמו שהפרחים הרימו אותך חזרה.
כן. הבנתי. אבל זה לא סיפור מרומם.
זה סיפור נורא כי פרחי צמיחה מהירה גורמים לי להתגרד.
אבל זה התחיל אופנת ריקוד חדשה.
זה הריקוד של הדור שלי.
אני אוהבת אותך, בובר.
ואז כולנו נשתה שייק צנונית.
מתי אתה הגעת?
שמעתי שאתם מספרים סיפורים ורציתי להשתתף.
בסדר, שייק צנונית. את זה אני אוהב.
כן. -אתה רואה? הנה הצד החיובי.
לא נתת לי לסיים.
אני אוהב אותם כל כך שאשתה את שלי מהר מדי
ואז אתחיל לשהק.
יהיו לי שיהוקים בכל הגוף,
וזה אומר שלא אצליח לפתוח את קופסת המרחפים.
יום היום החדש ייהרס ויהפוך ליום בובר.
היום שבובר הרס הכול.
למה הרסת הכול, בובר?
אתה איום.
הכי בעולם!
כל זה לא יקרה.
את לא יודעת את זה. -לא, אתה לא יודע את זה.
הדבר הכי גרוע לא תמיד קורה!
אתה רואה? עכשיו מתחשק לי שייק צנונית.
היי, אסור להציץ. לך מכאן.
יום היום החדש! יום היום החדש!
יום היום החדש!
היי, חבר המרחפים. אתה מתכונן לברכה הגדולה שלך?
אני רק רוצה שכל עניין המרחפים ויום היום החדש ייפסקו.
היי, דובון עגמומי.
החיים הם כמו נהר.
הם אמנם מלאים בפיתולים, אבל הם לא מפסיקים לזרום.
אל תילחם בזרם, פשוט תמשיך?
לא.
תרשה לי לנסח זאת אחרת.
שתיים, שלוש, ארבע.
"כשכל חלום שלך
הפך מטוב לרע
תתחיל לזוז
פשוט תזרום
כשכל דרך שאתה בוחר מביאה לבלוז הלוזרים
תתחיל לזוז
פשוט תזרום
אז אתה מנסה כל היום
אתה מנסה כל הלילה
אתה מנסה עד שאתה נופל וזה עדיין לא יוצא
אם אתה רוצה לצמוח
אתה יודע שאתה צריך לזרום
כשהחושך יורד, הלילה סובב אותך
תתחיל לזוז
פשוט תזרום
אתה לא יכול להעמיד פנים אתה מביט בקצה
תתחיל לזוז פשוט תזרום
כשאתה מפחד מאוד, עד הראש
יש אווירה של הסוף של הכול
אם אתה רוצה לצמוח
אתה יודע שאתה צריך לזרום
תתחיל לזוז, תתחיל לזוז פשוט תזרום
דברו אליהם -תתחיל לזוז, תתחיל לזוז
וכשהעולם לא עובד
אתה מרגיש כמו טמבל
תתחיל לזוז פשוט תזרום
וכשהכול מתרסק
אתה מרגיש כמו טמבל
תתחיל לזוז פשוט תזרום
כשהכול נפרד
אתה מוכן למות
לא היית משלם גרוש על עוגת תפוחים
אם אתה רוצה לצמוח -צמח! צמח! צמח!
אתה יודע שאתה חייב לזרום
תתחיל לזוז, תתחיל לזוז פשוט תזרום
עוד הפעם -תתחיל לזוז, תתחיל לזוז
פשוט תזרום -תגידו להם
תתחיל לזוז, תתחיל לזוז פשוט תזרום
בדיוק, בדיוק."
בדיוק,
אז איך אתה מרגיש עכשיו, חבר? -טוב. אני יודע מה עליי לעשות.
טוב.
יש משהו ששירים לא יכולים לעשות?
התאספו, פרוגלים פרועים. האירוע הראשי מתחיל.
בובר יברך ברכה שתגרום לנו להגיד "ווייי"!
ואז המרחפים יעשו פלי-די-די-די.
כן. היי, אתה מתרגש, חבר?
הוא בסדר?
הוא פשוט מת על החג הזה. -כן.
היי, אתה חושב שלדוזרים יש חגים?
אני מקווה שכן. הם עובדים קשה. -כן.
אנחנו נהנים. אנחנו רוקדים.
תעבדו על הרחבה. תעבדו על הרחבה.
לעבוד. לעבוד. -יום הערכת הקסדה שמח.
יום הערכת הקסדה שמח.
כן!
נראה שלעולם לא נדע. -כן.
היי, זה מתחיל.
הרשו לי להציג בפניכם את הפרוגל התותח.
זה אובר-סופר-בובר עם הברכה של יום היום החדש.
גדול! בואו נוציא אותו לכאן.
בובר מסוגל, נכון?
כן, הוא יעמוד בגודל המאורע.
כן!
והוא לא הגיע למאורע.
כן.
כמו שאומר השיר "פשוט תזרום" ואני זורם הרחק מיום היום החדש.
כן.
אני לא יודע. אני רק מקווה שהוא יגיע מהר, מה?
גם אני. -כן.
אז מה עכשיו?
אחד מאיתנו יפתח את קופסת המרחפים?
אני אעשה את זה!
כן.
בסדר.
מצטער, פרוגלית הקרח. האבן בחרה בבובר.
זה בסדר. היא לא ידעה.
מרחפים! מרחפים!
בובר בטח סתם מאחר.
אל תדאגו. אני אמשוך זמן.
אני מדהימה בסיפורים.
אין לי סיפור.
רצתי לפה לפני שהיה לי סיפור.
אני כבר חוזרת!
טוב…
שלום לכולם.
מה דעתך שבזמן שאנחנו מחכים לבובר,
אספר לכם מה חדש אצל דוד שלי מאט המטייל?
כן. רעיון טוב. -כן. בואו נראה.
"פרוגלים יקרים…"
האמת היא שכתוב, "אחייני היקר גובו..."
אבל אלתרתי תיקון.
אני… כן.
קשה לא להיות ברוק ביום היום החדש,
חגיגת החיים החדשים.
רציתי למצוא גרסה של זה כאן,
בין היצורים המטופשים.
אבל דברים לא זזו.
תתעורר! החיים נועדו לחיים!
התעצבתי עד שראיתי את זה.
חיים חדשים בצורה הטהורה ביותר שלהם.
פנה דרך, אדוני. עליי לראות חיים חדשים.
שלום.
מתוק מאוד.
איך יוצרים את חבילות האושר האלה?
כן.
מתוך שום דבר אל לידה, ואז אל טיסה.
זה היה יפהפה…
ושברירי.
מעגל החיים.
אני מת על בועות!
וואו! הוא אפילו לא חתם הפעם. הוא התרגש מאוד.
בסדר. הנה זה בא.
היכונו להיות המומים.
לא רע, מה?
מרחפים! מרחפים! מרחפים! -אוי, לא.
מה זה אומר?
זה לא קרה מעולם. -אוי, לא. נשמע שהם כועסים.
תירגעו, מתוקים. זה חג.
טוב, אולי אפשר לעשות שוב את הסקיטר סקאטר
וניתן למישהו אחר לפתוח את הקופסה. זה יעבוד, ג'מדולין?
ג'מדולין? לאן הוא הוא הלך?
בסדר! זה הזמן לסיפור!
אז הייתי…
עדיין אין לי סיפור!
שמעתם את הסיפור על הדוזר המנמנם?
כן.
בלי חג, בלי טרחה.
איזה כיף להיות לבד. כן.
הרגע אמרתי שכיף שאני לבד,
אז…
עכשיו, איפה הייתי?
אחלה.
אני יודע. היי, מה זה?
שם?
יש לי רעיון.
איך ידעת שזה אני?
כי היא בחרה בך.
למה בי?
אני בכלל לא… אאוץ'. אוהב את החג הזה.
החג עוסק בתקווה לימים חדשים.
מה רע בזה?
אני לא אוהב לקוות על עיוור שיקרו דברים טובים.
אני אוהב לחשוב על כל מה שעלול להשתבש
כדי להיות מוכן לכל אפשרות.
וכך… כך אני מרגיש בטוח.
אני מבין אותך, בחור בכובע.
בובר.
בחור בכובע…
צפית את השיחה הזו איתי?
אני לא יודע.
מה איתי?
כן, היא יודעת לדבר. כלומר, לרוב רק איתי, אבל…
אבל הבחור בכובע מוציא ממני קול מתוסכל היום,
על אמת! -על אמת!
אין רע במי שאתה. -כן.
אתה יכול לדאוג, לחשוש, לפחד, אבל גם להודות בכנות
שאתה לא יודע כל דבר שעומד לקרות.
וזה כולל גם דברים טובים.
אז באתם לכאן כדי להגיד לי את זה?
כן. ואתה היחיד שיכול לפתוח את קופסת המרחפים
והיא עומדת להתפוצץ. אז זה יעשה בלגן לך ולחברים שלך.
מה? אנחנו חייבים ללכת! חייבים ללכת! -בואו נזוז!
אוי, לא. חייבת להיות דרך לגרום למרחפים האלה לעוף.
כולם, נסו לברך.
בסדר. -כן.
היי.
פעם ראיתי ציפור והיא הביטה בי,
וחשבתי, "האם אני שולטת בציפורים עכשיו?"
יום היום החדש שמח!
שום דבר. בסדר, רד?
קדימה. -שמי רד.
זו לא ברכה. זו עובדה.
בואו נודה באמת.
אנחנו צריכים את בובר…
ואין סיכוי שהוא יבוא.
אולי זה לא נכון.
בובר!
חשבתי לעצמי.
וזה…
טוב… דברים לא צפויים קורים לפעמים.
אולי משמעות התקווה היא להרגיש בסדר בנוגע לכך שאתה לא יודע מה יקרה
כי החיים הם…
לא צפויים.
אבל הם גם מדהימים.
ואולי אני יכול לנסות ליהנות מהם כשהם נפרשים בפניי
ובפני הפרוגלים שאני אוהב.
יום היום החדש שמח.
-הנה הם
כן. עבודה טובה. חבר.
גדול!
בואו נוסיף מילים למנגינה המעולה הזו.
"אני מרגישה התחלה חדשה באוויר
אני יודעת שזו תהיה השנה שלנו
כולם מחייכים מאוזן לאוזן
אוזן לאוזן, אוזן לאוזן
אוזן לאוזן! כן!
אני מרגיש תקווה עמוק בפנים
בכל יום זה משתפר עם הזמן
טוב מאוד להיות בחיים
טוב מאוד טוב מאוד
טוב מאוד!
זה יום היום החדש
הגיע הזמן לחגוג
קשה לשכפל
וזה רק הופך בהיר ומואר יותר
זה יום היום החדש
ואני לא מרגיש את המשא על כתפיי
עם כל צעד, הדרך הופכת חלקה יותר
ואני מקווה שהתחושה הזו תימשך
תימשך, תימשך
ותימשך
לפעמים אלה הדברים שלא רואים
שחיים בתוך לבך לנצח
יש ביום הזה תחושה טובה בעיניי
טובה מאוד, טובה מאוד
טובה מאוד!
זה יום היום החדש
כן!
הגיע הזמן לחגוג
קשה לשכפל
וזה רק הופך בהיר ומואר יותר
רק הופך בהיר ומואר יותר
האנרגיה עולה ועולה
זה יום היום החדש."
בובר.
איך נפטרת מהפחד ועשית את זה?
לא נפטרתי ממנו.
הפחד היה איתי כל הזמן.
הוא… הוא חלק ממני. פשוט לא נתתי לו להיות הכול.
זו ברכת יום היום החדש הטובה ומלאת התקווה ביותר ששמעתי.
באמת?
טוב, תזכירי לי כשאשכח שעשיתי את זה.
בסדר? -אני מבטיחה.
בסדר.
גם אני מבטיח.
אוי, סליחה. חוויתם רגע משותף.
טוב. -טוב…
אני מבין את זה עכשיו.
תמשיכו. זה היה מביך.
ומבלי!
יום היום החדש שמח!
זה יפהפה.
יום היום החדש שמח לכולנו! -כן.
ולכולם, יום היום החדש!
מה?
תראו את זה.
כן, ספרוקט!
המצגת שלי הייתה…
איומה.
אבל אני שמחה, כי תראה,
הדבר הגרוע ביותר קרה ואני עדיין כאן.
כן, דחו את בקשת המעבדה שלי…
אבל מכשולים הם חלק גדול ממדע,
ו… זה חתיכת מכשול. בשלב מסוים,
פשוט שמתי את סבתא שלי על רמקול והצגתי אותה בפני כולם.
אבל זה לא הסוף. זו רק ההתחלה.
כי אתה יודע מתי צצות תגליות גדולות?
כשאתה מרים את עצמך וממשיך.
ואם הצלחתי לעבור מבוכה כזו,
אני יכולה לעשות הכול.
זו סיבה למסיבה.
ספרוקט, האם תרקוד איתי?
מחר הוא יום חדש, ספרוקט!
ואני לא יכולה לחכות!
תרגום: אסף ראביד