С танци победи грижите.
За друг ден ги остави.
Нека музика звучи
във Фрагъл Рок.
С работа победи грижите, танците за после остави.
Дай на фрагълите веселба.
Гобо. - Моки.
Уембли. - Бубър.
Ред. Юху!
Младши!
Ехо!
Репичката ми!
С танци победи грижите, за друг ден ги остави.
Нека музика звучи
във Фрагъл Рок.
Във Фрагъл Рок.
"Трубадурите" дойдоха!
"Трубадурите". Явно е Денят на новия ден.
Денят на новия ден! - Да!
Господин Джамдолин!
Вярно ли е? Наистина ли е Денят на новия ден?
Денят на новия ден е, малката.
Време е за веселба!
Дай два пъти...
Братя. Сестри.
И между тях! Дай сега! Да се веселим!
Какво става? Защо става?
За разтопения изследовател няма покой.
Денят на новия ден е най-големият празник. Страшно ще ти хареса.
Настъпва, когато пепетулките се излюпват. "Трубадурите" идват.
Така!
Носят кутия с какавиди на пепетулки.
Именно. - И вдигаме щур купон.
Цяла нощ!
Страхотно е. - Най-най-забавното нещо!
Абсурдно е.
Какво!
Какво? За мен не е.
Значи това е празник, посветен на новото начало и надеждата.
Да. Ето на, Ледената Джо схваща колко абсурдно е всичко.
Страхотно е!
Джо е твърдо "за" ново начало.
Бях замразена и зла, сега съм разтопена и много миличка.
Денят на новия ден не ми е по вкуса. Ще го прекарам затънал в пране.
Сърдечни благодарности.
Бубър.
Извинете.
Какво следва?
И така, фрагълски бебешори, време е за "Хвани-метни".
Това е една игра.
Трябва да хванем камък
и който го улови, пуска пепетулките.
Много искам да ги пусна.
Искам го! Винаги получавам това, която искам.
Всички го искаме.
Преди да пуснеш пепетулките, произнасяш реч.
Обожавам речите!
Мразя речи! Трябва да направя презентация пред професорите.
Ако се изложа, сбогом, академична кариеро.
Голяма работа.
Вместо да се смееш, помогни!
Дай да упражня всичко с теб.
Кандидатите се борят за лаборатория, без която не мога,
ако искам да открия ядяща пластмаса бактерия.
Къде отиваш?
Облякъл си се като професорите, за да е реално.
Благодаря ти.
Не знам какво общо има короната, но щом така те устройва...
Водород... Не ви видях!
Аз съм Спагети. Това не е име. Аз съм Докторката.
И това не е моето име, а прякорът ми.
Излагам се да говоря така.
Професори, целта ми е да намеря и възпроизведа бактерия,
способна да разгражда пластмаси.
Един момент.
Ще се справя. Всичко е наред.
Не, не.
Така.
Мило дневниче, т.е. учители. Благодаря, че дойдохте.
Обичам ви. Нима казах "обичам ви"?
Не! Време е да отивам.
Може да съм изпуснала парата.
Лоша генерална репетиция - чудесно представление. Пожелай ми късмет!
Тази година ще пипна камъка!
Дали? - Да.
Ако хвана камъка,
казвам приветствие и пускам пепетулките?
И получаваш шапка. - С него си падаме по шапки.
Както и да е,
ако искаш да научиш това-онова, не ме изпускай от поглед.
Да. Ред е добра.
Но това ще е моята година.
Гобо!
Гобо.
Стига, няма да пропуснеш "Хвани-метни".
Бих те послушал. Но те питам защо?
Няма да мога да хвана камъка, дори да искам, а не искам.
Тези ръце са за пране.
Някои пък казват, че камъкът сам те намира.
Намира те, гаранция.
Той си знае как да действа.
Стига де. Не казвам нищо, което сам не би казал.
Докато камъкът "си намери" някого,
аз ще си намеря цял ден, посветен на прането.
Но...
Ще е весело. - Безпокоя се за Бубър.
Да е тъжен на празника... Едва ли ще мога и аз да се веселя.
Готови? - Да!
Имам въпрос, нетърпящ отлагане.
Като кажа "дръж", вие какво?
Хукваме да ловим!
Давай!
Натам! Олеле.
Накъде? Накъде?
Избери мен. Мен!
Виждате ли го? Къде е?
Не го изпускайте! Хайде! - Ще го пипна пръв!
Аз ще съм пръв! - Не, аз, аз!
И как така?
По какъв начин ме виждате да изоставя прането за "Хвани-метни"?
Тук има шалове.
Шалове. Много.
Бубър, камъкът те избра.
Подсетете ме да оправя дупката.
Бубър! И това ако не е вълшебен момент.
Не е.
Стига. Ще е весело и лесно.
Казваш слово, отваряш кутията,
пепетулките излитат, купонът започва
и всички танцуват ли, танцуват, с всички сили, сливат се с музиката...
Моки, повярвай, ще объркам всичко.
Не си повтаряй такива лоши неща.
Да се опитаме заедно да обърнем смисъла към хубаво.
Какво според теб ще стане?
Ами, без да съм многословен...
От напрежение ще се спъна и ще си разбия носа.
И всички ще се хилят на осакатения ми фасон.
Носатко!
Или ще се смеят радостно.
Защото си паднал на туфа
бързорастящи цветя.
Това беше яко!
Обичам нещата да се получават.
Повдигаща не само духа история!
Видя ли?
Повдигаща. Цветята те издигнаха...
Да, ясно, схванах. Но не е повдигаща история.
Ужасна е. От бързорастящите цветя ме сърби.
Така създаваш нов маниашки танц.
Танцът на поколението!
Обичам те, Бубър!
Репичков шейк за всички!
Ти кога дойде?
Чух за историите и трябва да участвам.
Хубаво. Репичков шейк. Обичам го.
Това е положително мислене!
Ти ме прекъсна.
Обичам го и ще го изпия набързо.
И ще се разхълцам.
Ще се треса цял
и няма да мога да отворя кутията.
Ще съсипя Деня на новия ден и ще стане Бубъров ден. Ден, в който скапах всичко.
Защо да съсипеш всичко?
Ужасен си.
Най-ужасният.
Нищо такова няма да се случи!
Няма как да знаеш. - Не, ти не знаеш!
Невинаги се случва най-лошото!
Искам си репичковия шейк.
Никакво надничане. Подминавай!
Денят на новия ден!
Друже по пускане на пепетулки! Как е адреналинът?
Искам само този пепетулест Ден на новия ден да приключва.
Тъжно човече, стига вече!
Животът е река -
завои, бързеи, но важното е, че тече.
Не се бори с течението, пусни се по него.
Не.
Добре, ще го кажа по друг начин.
Две, три, четири.
Ако вместо да сбъдваш мечти, се спъваш и падаш по очи,
не се коси, по течението се понеси.
Ако пътят, който хванеш, те води където не искаш да останеш...
Не се коси. - По течението се понеси.
Ако се пънеш цял ден и нощем също не спиш,
а не спираш да се дъниш, колкото и да се потиш...
Ако напред ще вървиш... - Не се коси, по течението се понеси.
Мракът щом се спусне тук, идва и нощта: чук-чук!
Не се коси. По течението се понеси.
Да се преструваш, не си струва. Бъди си ти!
Не се коси. По течението се понеси.
Ако страхове те нагазят и тръпки те полазят...
Огледай се с търпение - за всичко има решение.
Ако напред ще вървиш... - Не се коси, по течението се понеси.
Не се коси! По течението се понеси.
Не се коси, по течението се понеси.
Сега им кажи! - По течението се понеси.
Скапе ли се положението, нараства мигом напрежението.
Но ти не се коси, по течението се понеси.
Ако на камък удариш ти, ако изобщо не ти върви...
Не се коси, по течението се понеси.
Ако трагични са нещата и ти е писнало от резултата,
плюй си на краката и хващай гората.
Ако напред ще вървиш... - Напред!
Не се коси, по течението се понеси.
Пак го кажи! - Не се коси!
По течението се понеси. - Ти!
Не се коси, по течението се понеси.
А така. Дай пак сега!
Само така!
Сега как си? - Добре. Знам какво да правя.
Чудесно.
Песента е способна на чудеса!
Съберете се, фрагълчета бесни. Време е за събития чудесни!
Бубър ще каже смайващи слова
и ще пусне пепетулките след това.
Да! Приятел, вълнуваш ли се?
Ама той добре ли е?
Много обича Деня.
А дали и дузърите имат празници?
Надявам се. Работят толкова много!
Забавляваме се. Танцуваме.
Потим се здраво на дансинга.
Действай! - Честит Ден в чест на каската.
Честит Ден в чест на каската.
А така.
Едва ли някога ще разберем.
Започва!
Представяме ви най-якия фрагъл.
Невероятният, неотразим Бубър и неговата реч за Деня на новия ден.
Да. Дайте го насам!
Бубър ще се справи ли? - Случаят го изисква.
Да!
Няма го въпреки случая.
Да.
"По течението се понеси". Нося се далече от Деня на новия ден.
Да!
Не знам. Дано дойде скоро.
Дано. - Да.
Какво? Някой от нас ли да отвори кутията?
Аз ще я отворя.
Да.
Добре.
Извинявай, фрагъл Лед. Камъкът избра Бубър.
Спокойно, мило, тя не знаеше.
Пепетулки! Пепетулки!
Бубър сигурно просто закъснява.
Ще ги разсея.
Много ме бива с приказките.
Нямам приказка! Излязох неподготвена.
Сега се връщам!
Здравейте!
Предлагам, докато чакаме Бубър,
да споделя новините от чичо Мат.
Чудесна идея. - Да видим.
"Скъпи фрагъли..."
Всъщност пише: "Скъпи племеннико", но го промених в движение.
Да.
Тежко е да съм далече, когато празнувате Деня на новия ден.
Исках да открия нещо сходно при глупавите създания.
Но ударих на камък.
Събуди се! Животът трябва да се живее!
Бях се отчаял, но тогава го зърнах - новия живот в най-чиста форма.
Назад, господине! Новият живот ме чака. Ехо!
Възхитително.
Как създавате тези топки радост?
Да.
От някаква си лепкава каша се ражда и полита.
Беше толкова красиво...
...и крехко.
Кръговратът на живота.
Обичам мехурчета!
От смайване е забравил да се подпише.
Добре. Ето сега.
Пригответе се за смайване!
Много добро, нали?
Пепетулки! Пепетулки! - Майчице.
Какво става?
За пръв път стават така. - Май са ядосани.
Споко, летящи, празник е.
Може да повторим "Хвани-метни"
и друг да отвори кутията, какво мислиш, Джамдолин?
Джамдолин? Къде отиде той?
Време е за приказка.
Та, бях...
Още не съм готова.
Чували ли сте оная за отнесения дузър?
Да!
Няма празници, няма напрежение.
В блажена самота съм аз.
Казах, че блаженствам в самота,
така че...
Докъде бях стигнал?
Върхът.
Сетих се. Какво е това...
…ей там?
Сега ще види!
Как позна, че съм аз?
Защото те е избрал.
Но защо мен?
Аз дори не харесвам празника.
Той е посветен на надеждата за новото.
Кое му е лошото?
Мразя сляпата надежда за нещо по-добро.
Обичам да обмислям всевъзможните лоши изходи, за да съм подготвен.
Така се чувствам в безопасност.
Ясно, шапкарю.
Бубър.
Шапкар.
Очаквал ли си този разговор с мен?
Ами, не знам.
А с мен?
Да, може да говори. Обикновено само с мен, но...
Той изкара доста гневни нотки от мен.
Не на шега. Съвсем наистина. - Съвсем!
Няма лошо да си какъвто си.
Може да се опасяваш, боиш, напрягаш, но и да признаеш,
че не знаеш какво ни очаква.
А ни очакват и хубави неща.
Дойде дотук, за да ми го кажеш ли?
Да. И само ти можеш да отвориш кутията с пепетулките,
а тя ще се пръсне всеки момент пред приятелите ти.
Какво? Ние трябва да вървим! - Да се мятаме.
Не. Сигурно има начин да ги пуснем да летят.
Хайде, пробвайте слово.
Добре.
Здравейте.
Веднъж видях птица, тя ме погледна
и реших, че птиците ме слушат.
Честит Ден на новия ден!
Нищо. Ти, Ред?
Хайде. - Казвам се Ред.
Това не е слово, а факт.
Но къде е Бубър?
Нужен ни е.
А няма начин да се появи.
Или не е точно така.
Бубър!
Разсъждавах...
То е...
Случват се и неочаквани неща.
Надежда е да приемеш, че не знаеш какво предстои.
Животът е
непредсказуем.
Но също така е невероятен.
Ще се опитам да му се радвам какъвто е, с фрагълите, които обичам.
Честит Ден на новия ден.
Ето ги.
Да. Браво, приятел.
А така!
Да го отпразнуваме подобаващо!
Усещам свежо начало пред нас.
Усещам, че ни чака време славно.
Усмивка широка пускам и аз.
Засмей се и ти на глас.
С пълен глас! Да!
Надежда огромна ме завладява.
На новия ден всеки се надява.
И да си жив, е нещо тъй прекрасно!
Прекрасно и първокласно.
Прекрасно!
Настъпи Денят на новия ден.
За празник чудесен е той отреден.
Най-истински е този ден.
И става все по-хубав за мен, защото е Ден на новия ден.
Вече не тежи ми бремето предишно.
Всичко е ново, леко, различно!
Дано това усещане изтрае.
Да трае, да трае!
Да изтрае!
Понякога онова, което не виждат очите,
остава да живее напред във дните.
Има нещо хубаво в този ден.
Прекрасно и първокласно!
Прекрасно.
Днес е Денят на новия ден.
За празник той е отреден.
Най-истински е този ден.
И става все по-хубав за мен, защото е Ден на новия ден.
Вълнението расте у мен.
Ден на новия ден!
Бубър!
Ти успя. Как победи страха си?
Не съм. Беше у мен през цялото време.
Той е част от мен. Но не му позволих да е всичко.
Това беше най-хубавото слово по повод Деня на новия ден.
Така ли?
Хубаво, припомни ми го, като забравя.
Става ли? - Дадено.
Добре.
Дадено.
Извинете. Това беше ваш интимен момент.
Ами... - Ами...
Ясно.
Продължавайте. Колко неловко!
Уембли.
Честит Ден на новия ден.
Каква красота!
Честит Ден на новия ден на всички!
На всички честит Ден на новия ден!
Какво?
Вижте това!
Именно, Зъбльо!
Представянето мина...
...кошмарно.
Но съм доволна, защото, ето -
нещата се развиха по най-лошия начин, но съм тук.
Да, отказаха ми лаборатория...
Но в науката спънките са чести.
А по-голяма пречка от това... По същество.
Пуснах баба по уредбата и я представих.
Но това не е краят. Само началото е.
Знаеш ли кога се правят открития?
Когато се спънеш, но продължиш.
А щом мога да понеса този провал,
мога всичко!
Да го отпразнуваме.
Зъбльо, може ли един танц?
Утре е нов ден, Зъбльо!
Нямам търпение да дойде!
Превод на субтитрите Анна Делчева