Танцюй, відкинь усі турботи
На потім
Хай грає музика
У Скелі фреґлів
Робота день і ніч
А танці потім
Хай фреґли грають
-Ми Ґобо. -Мокі.
-Вемблі. -Бубер.
Ред.
Малий!
Агов!
Моя редиска.
Танцюй, відкинь усі турботи
На потім
Хай грає музика
У Скелі фреґлів
«Скеля Фреґлів: Повернення»
У Скелі фреґлів.
Вам чіпси з сандвічем по-піратськи?
Ага, смійся, Спрокет.
Постійно засинаю в костюмі.
Не забувай:
робота офіціанткою-піраткою оплачує моє навчання й твої ласощі.
Побуду офіціанткою-піраткою, щоб потім змінити світ.
«Від дядька Метта фреґлу Ґобо». Знову?
Я вже не витримую!
У мене дедлайн, Спрокет!
Гаразд, героїні.
Я спала чотири години,
а мені ще писати про біовідновлення мікропластику.
Тобто про бактерії,
здатні поїдати пластик в океані.
Краще так не писати, але ти зрозумів.
Що ж, якщо змогли ви, зможу й я.
Чи то від розмови з вами, дами, чи то від холоду, але в мене мурашки.
Тут так холодно.
Так. Термостат зламався.
Просто клас!
І ще діра в стіні, з якої задуває.
Перший мороз!
-Бубере, перший мороз! -Га?
Так і є!
Пора діставати шкарпетки.
Мокі, перший мороз!
Знаю. Це так заспокоює.
Обережно!
Перший мороз!
Я цілий. Дякую, що спитали.
Хто ж знав, що ти вмієш ковзатися?
Моя шворка для білизни!
Вемблі, перший мороз!
Перший мороз!
Усе, усе. Подихай.
Першоморозні традиції.
Спочатку підемо в Печеру оповідачки
послухати про найвидатнішу дослідницю-фреґлу,
найсміливішу, мою геройку…
Геройку моєї геройки!
Про єдину в світі…
Крижану Джо!
Гей, гей, го
Ми любимо Крижану Джо
А після легенди про Крижану Джо
-підемо в Крижані печери… -Угу.
…шляхом, який вона пройшла
перед тим, як…
Зникла навіки.
Піду в Печеру оповідачки, а ти тепло вдягнись.
-Побачимося там! -Добре. Я сиджу поруч з тобою!
Вибач, але я вже сиджу поруч з найкращим другом.
-Що? -З тобою!
Перший мороз!
-Ох я й радий! -І я!
Так хочеться знов її побачити. Почути оповідку.
Оповідачка!
От вона. Вітаємо!
Ой леле.
Яке чудове привітання.
Крижана Джо!
Знов ви з ним за своє.
Гаразд. Легенда про Крижану Джо.
Де окуляри для читання?
Ось вони.
Ой, це не вони.
Ви схожі на редисковий пиріг.
Мабуть, це окуляри для їди.
Ось, знайшла.
Гаразд. Легенда про Крижану Джо.
Де вона…
Ніхто не знає!
Продовжити можна?
-Вибачте. -Пробачте.
Руперте!
Давай «Баладу про Крижану Джо»!
Колись зумієш.
Дякую, сонечко.
Шквар, Руперте.
Давайте розкажу вам
Про найвідважнішу фреґлу
Вона поборола отруйних хихотунів
І повалила їх на землю
Найсміливіша дослідниця
Вона прорила підземні тунелі
Завжди шукала пригод
І врешті знайшла їх
Відважна Крижана Джо
Вона справжня героїня Бо так кажуть легенди
Відважна Крижана Джо
Проклала всім фреґлам шлях
І тепер ми можемо ходити Куди завгодно
Вона ходила в хуртовину
Лазила на дерева шість ґорґів висоти
Бачила створінь Од яких заплакав би дорослий
Але в останній експедиції
У перший осінній мороз
Вона просто щезла
Кажуть, що вона зникла
Бо Крижаної Джо не бачили Вже багато років
-Де вона? -Не знаю!
Співаймо разом!
Відважна Крижана Джо
Скажіть, якщо побачите її
Скажемо!
Отак це робиться.
Що ж, побачимося через рік.
Де окуляри для сну?
Знайшла. Гаразд.
Хлопці, знову підете по слідах Крижаної Джо?
А, може, пограєте з нами в скельний хокей?
Та замість листя масниці ковзатимемо по льоду.
Га?
-Хокей на льоду? Не вийде. -Ні.
Ми ж ходимо щороку.
-Це традиція. -Так.
А я традиційно відмовляю вас вирушати в мороз.
Як таке може подобатися?
Побути з другом?
Залюбки.
Це варто двох порцій.
Я зголоднів.
Якщо знадоблюся, пошліть мені енергію.
Мої рецептори відкриті.
Або дзвоніть по дузерофону,
якщо станеться щось цікаве.
Не станеться.
Шлях Крижаної Джо перекритий крижаною стіною,
тому далеко не зайдеш.
Ред, це не в дусі Крижаної Джо.
Перш ніж піти, подивимось, що прислав дядько Метт.
Це може нас надихнути! Як завжди.
О ні, де мої навушники?
-«Любий небоже Ґобо...» -Що?
-«Маю для тебе новини». -Що?
Під час мандрівки я знайшов шукача пригод,
такого, як героїчна Крижана Джо.
Себе.
Хоч куди б я пішов, я мужньо долаю перешкоди.
Візьміть тацю.
Покажу їм, як це робиться.
Я їду!
Для всіх я був героєм!
-Звісно, без жертв не обійшлося, але… -Вибачте.
…на мені не було жодної подряпини.
Мені поставили тверду десятку.
Тож на цьогорічний перший мороз я дарую тобі героїчні
мандрівні сани дядька Метта.
-Нічого собі! -Ого.
Їм місце в музеї!
-Це тобі місце в музеї! -Що? Тобі, Вемблі!
Тобі, Ґобо!
Буде пригода!
-Клас! -Пригода!
-Ну все, ми пішли! -Пригода!
Веселої вам мандрівки в нікуди!
Дякуємо!
Гайда, Вемблі!
Де ти хочеш жити, маленький друже?
Може, отут?
О, сонечко!
Тато сказав зробити фонтан, і ти робиш.
-Він ґорґнесенький! -Дякую, Ма'.
Він жахливий!
Легкий вітерець – і його нема.
То що ж робити?
Не знаю. Зламай і збудуй новий.
Гаразд. Мабуть, ти маєш рацію, Та'.
Звісно, маю!
Так виснажливо завжди мати рацію.
-Ну добре. -Добре.
Відважна Крижана Джо
Проклала всім фреґлам шлях
І ми можемо ходити скрізь
І приспів!
Ґобо, стій.
Хіба ми заходили так далеко в Крижану печеру?
Не думаю, Вемблі.
Раніше заважала крижана стіна.
Мабуть, нова вода зі Скелі фреґлів розтопила вхід.
Вемблі, в дусі Крижаної Джо подивимось,
як далеко можемо зайти!
Відважна…
Відважна Крижана Джо
-Непогано співаєш, Вемблі. -Це не я.
Це я, Крижана Джо.
Я напівзамерзла.
Не стійте там, телепні.
Допоможіть.
Га?
Я не відчуваю ліктів і не вірю очам,
але Крижана Джо жива!
Як давно Крижана Джо тут?
Два тижні? Місяць чи два?
-Більше сотні років. -Так.
Це забагато інформації.
Так.
Така честь з вами зустрітися,
ваша Джоевість. Чи Крижаневість?
Пані?
Я Вемблі.
А я Ґобо. Ви для мене така геройка.
Що ж…
Рада вашому знайомству зі мною, Бобо й Пемблі.
Правильно Ґобо й Вемблі.
Але й так згодиться.
Так, подивимось.
Отак. Тепер ви вільні.
Виходжу!
Ой, де ж воно?
Рухайтеся, підпірки. Дибайте.
Як же це?
Секундочку, лише піймаю рівновагу.
Певно, для вас це визначна мить.
Так.
Я повертаюся до своєї місії.
-Може, спершу попоїсте? -Так.
Ви ж пробули тут
-сотні років. -Так.
Я геть не голодна.
Це нутрощі відтають.
Зрозуміло.
-Та як моїм шанувальникам… -Так!
Дозволю вам мене нагодувати.
Ого!
Прийом. Вемблі, раз, два, чорниця, п’ять.
Чуєте? Ми знайшли Крижану Джо!
Вона жива!
Що? Як таке можливо?
Поясню вдома.
Починайте готувати!
Але…
Крижана Джо жива, і ми влаштуємо на її честь бенкет.
Може, віддати кулінарну шану редисці?
Пюре, суфле, оле!
«Оле» вона скаже, коли скуштує страви.
Чого чекаєте? Ідіть готувати!
Готувати!
-Крижана Джо жива! -Так!
Я так і знала.
Та ти що?
Ух ти.
Не віриться, що я так довго була заморожена, юний Ґлобо.
Скажи,
фреґла Рубі ще жива?
Мабуть, ні.
-Усі хороші вже спочили! -Угу.
Без образ. Я маю на увазі…
Що вони зм’якли.
-Авжеж. -Чого ви мене не почекали?
Якщо йдеш повільно, то не йди з Крижаною Джо.
А мені подобається!
Флобо!
-Запиши це. -Добре.
-Ого. -Ґобо.
Вам піратських кілець чи сандвіч зі скарбами?
Я не сплю!
Так, реферат.
Хазяїн має полагодити опалення.
Так їсти хочеться.
Дякую.
Я з'їм. Ти мій рятівник.
Гаразд, продовжимо.
Це не людська їжа.
Так, це для собак.
Так.
-Гм. -Гей.
Народ!
Ось і вона!
Крижана Джо!
З поверненням, Крижана Джо!
-Ми організували… -Даруйте. Панно Джо.
Я фреґл Бубер. Я шеф-кухар і метрдотель.
Сюди, будь ласка.
Ви в нас уже бували?
Авжеж, ні. Ви ж були заморожені.
Дозвольте запропонувати страви з редиски.
Гей!
Зголодніли? А ось і я
Можемо нагодувати цілий натовп
Приємно бачити тут друзів і ясні вогні
Погано вам чи добре
Чи хочете поділитися новиною
Просто крикніть і двері відчиняться
Тут вам завжди раді
Ми розділимо з вами вечір І ви не будете самі
Давайте, народ.
Ви не самі.
Потрібна компанія?
Або хочете потеревенити?
Наш привітальний килимок Ніколи не зноситься
Ділитися так чудово
І корисно
Бо тут вас зрозуміють
Тут вам завжди раді
Ми розділимо з вами вечір І ви не будете самі
Годі вже!
Крижана Джо прийшла не по балаканину!
А по їжу!
Так, вона хоче їсти.
А ти б не хотіла?
Може, спробуємо по-іншому?
Мені здалося, чи вона зла?
-Вітаю, я Мокі. І я… -Мені байдуже!
Добре.
Так, вона зла.
Панно Джо! Скуштуйте рагу.
Отак.
Як вам? Смачно?
Надто чисто!
У мої часи редиску їли немиту, разом з землею!
Годі. Наїмся деінде!
Балачки й танці…
Отакої.
Дослідниця, яка знає, що хоче.
Чи ж не чудова?
-Га? -Може, забагато цибулі?
Вона в моєму ліжку.
Перепрошую. Чого ви тут…
Не гарячкуй.
У важкі моменти просто дихай.
Так? Дивись.
Вітаю, Крижана Джо.
Сонечка вам.
Хочу роз’яснити:
це наша печера,
а це ліжко Ред, і ви його брудните.
Бла, бла, бла!
-Крижана Джо була тут задовго до вас. -Ну…
Тому це моя печера.
Дякую, що зігрівали її, Дукі.
Ох я вас і зігрію!
У важкі моменти просто дихай, пам’ятаєш?
Радикальне співчуття!
Ось де святкують.
Так добре, що ви поладнали.
Це ти. Пора вирушати в дорогу.
Піди поклич Вафлі, і вирушаймо!
Вафлі?
Ви про Вемблі?
-Хочете взяти нас з собою? -Так.
Це така честь! Піду його покличу.
Вемблі.
То коли ви звідси виберетеся?
Раз, два, три.
-Ні! Чекай до трьох. -Вемблі!
Вемблі, свіжі новини!
Крижана Джо вирушає в дорогу заради фреґлів.
-І ми йдемо з нею. Ходімо! -Ні.
-Ґобо. -Ми йдемо
-Ні. -З Крижаною…
Що таке, Вемблі?
Наші мрії здійснюються в цей перший мороз.
Ґобо, думаю… Ні, я точно знаю…
Як на ту, хто бажає фреґлам добра,
Крижана Джо не дуже до них добра!
-А це виснажує. -Що?
Та ні, Вемблі.
Просто вона з інших часів,
і великих дослідників не розуміють.
І вона ж наша геройка. Ходімо.
Твоя геройка!
Що?
Вона більше не моя.
Ґоґо, Вабле, ходімо!
Вемблі, я…
Я…
Не страшно. Йдіть без мене.
Вемблі багато втрачає.
То куди підемо спочатку?
До Крижаного хребта чи до Крижаної об’їзної дороги?
Ага. Тиша. Сьогодні я багато чому у вас учуся.
Слушно. Краще мовчати.
Прийшли.
Га? Збираєте скарби?
Фреґли не таке досліджують.
Лізь нагору!
-Що ви робите? -Вище!
Дістань мені для колекції кристал.
Я раз майже його дістала, але послизнулася.
Мене засипала крига, і я замерзла.
Цього разу я без нього не піду.
-Я хочу його. -Почекайте.
Ви тут заради себе?
Я так більше не можу.
Ви тут не заради фреґлів.
І ви зовсім не добра.
Ну то й що! Не допоможеш Крижаній Джо, тоді вона сама собі допоможе.
З дороги!
Що ви робите?
Обережно! Ні!
-Треба просто вхопитися. -Він того не вартий! Ні!
Ой-йой!
О ні!
Рятуйте!
Вемблі мав рацію.
Я так дуже хотів бачити у вас геройку, що не бачив, яка ви насправді.
Схоже, я ніколи нікому не подобалася.
-Знаєш, Фофо… -Ґобо.
-Ґоґо. -Ґобо.
-Знаєш, Момо… -Ґобо.
-Додо? -Ґобо.
-Йо-йо? -Майже.
Мене прозвали «Крижана» не через кригу, а через крижане серце.
Тепер я для фреґлів геройка,
але свого часу мене ніхто не любив.
У мене ніколи не було друзів, а ти майже ним став.
Скоро нас завалить крига.
Знов те саме.
Не зовсім, бо цього разу ви не сама.
Серце Крижаної Джо щойно трохи відтануло, Ґобо.
Вемблі?
Як цю штуку спинити?
Вемблі, як ти… Коли ти…
Я хвилювався за тебе,
тому підклав у твій рюкзак дузерофон.
Що? Вемблі.
Не знаю, чи я ще вірю в героїв,
та якщо вони існують, ти точно мій.
Взаємно, капітане.
Капітане? Клас!
-Ні, це ти капітан! -Ні, ти!
-Ти!
Досить любощів!
Крижаній Джо є що сказати.
Я… дивовижна!
Ні. Я вдячна за порятунок, Вілфреде.
Я Вемблі, але початок хороший.
Тікаймо!
Швидко!
Та' мав рацію.
Фонтан жалюгідний.
Розламаю його.
Він такий хиткий, що це буде легко.
На три.
Раз, чотири, скраю, ламаю.
Ти ба!
Ох і міцний фонтан, синку. Молодець.
Усі знайте, що мій син – фонтанний геній!
Наш син.
-Дякую, Ма'. -Точно.
-Надіюся, їй смачно. -Цей раз їй смакуватиме.
-Знаєте що? -Що?
Мені тут починає подобатися.
-Це обнадіює. -Так.
Крижаній Джо подобається.
Бу… Бубер.
-Так, це я Бубер! -Так.
Крижана Джо подобрішала.
Самовдосконалення так виснажує.
Наприкінці першого морозу з’явився прогрес.
-Майже! -Давай допоможу.
Хазяїн полагодив опалення.
Якраз вчасно, бо я…
Слідкуй за пальцем – бум!
Ми це зробили! Реферат готовий.
Сьогодні був важкий день, дами,
але крок за кроком ми впоралися.
Моє фото?
Гаразд, повішу за однієї умови.
Так, твоє.
Без тебе я б не впоралася. Ти мій герой.
А що, їсти можна.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова