"הרחיקו את הצרות בריקוד
דאגות נועדו ליום אחר
תנו למוזיקה להתנגן
בפרוגל רוק
הרחיקו את הדאגות בעבודה
ריקודים נועדו ליום אחר
תנו לפרוגלים לשחק…"
אנחנו גובו. -מוקי.
ומבלי. -בובר.
רד!
ג'וניור!
שלום!
אוי. הצנונית שלי!
"הרחיקו את הצרות בריקוד
דאגות נועדו ליום אחר
תנו למוזיקה להתנגן
בפרוגל רוק בפרוגל רוק."
- הפרוגלים: בחזרה לפרוגל רוק -
בפרוגל רוק.
אתה רוצה תפוחי אדמה רגל עץ עם מוס התוכי?
אתה יכול לצחוק, ספרוקט.
אני תמיד נרדמת במדים שלי.
אבל אל תשכח,
עבודה כמלצרית במסעדת פיראטים משלמת על שכר הלימוד ועל החטיפים שלך.
אני יכולה להיות מלצרית פיראטים עכשיו אם זה אומר שאשנה את העולם בעתיד.
"מדוד מאט לגובו פרוגל". שוב?
אני לא יכולה, אני לא יכולה.
יש לי תאריך יעד, ספרוקט.
בסדר, גיבורות.
ישנתי ארבע שעות,
ויש לי עבודה ענקית על הביורמדיציה של מיקרופלסטיק.
אתה יודע, חיידקים.
הזללנים הקטנטנים שאוכלים את הפלסטיק באוקיינוס.
עדיף שלא אנסח זאת כך בעבודה שלי, אבל אתה מבין את הרעיון.
בכל אופן… אם אתן עמדתן במשימות שלכן, גם אני יכולה.
אני לא יודעת אם זה בזכות העבודה איתכן או בגלל הקור, אבל יש לי צמרמורת.
אבל באמת קר מאוד כאן.
כן, התרמוסטט מקולקל.
מושלם.
וגם האוויר הקר שיוצא מהחור בקיר לא עוזר בכלל.
הקרה הראשונה.
הקרה הראשונה!
היי, בובר. הקרה הראשונה הגיעה!
אכן!
ממש מזג אוויר לגרביים.
מוקי, הקרה הראשונה הגיעה!
אני יודעת. נכון שזה מרגיע?
זהירות! אני באה!
הקרה הראשונה!
אני בסדר. תודה ששאלתם.
מי ידע שאפשר להחליק על קרח?
היי, חבל הכביסה שלי!
ומבלי, זו הקרה הראשונה!
הקרה הראשונה! הקרה הראשונה!
בסדר, תנשום, תנשום.
בסדר, מסורות הקרה הראשונה.
בסדר, ראשית נלך למערה של מספרת הסיפורים
כדי לשמוע את המעשייה על מגלת העולמות הגדולה בתולדות המין הפרוגלי,
משנת העונות, הגיבורה האישית שלי…
הגיבורה האישית של הגיבור האישי שלי.
האחת והיחידה…
ג'ו הקפואה!
"היי, היי, הו
אנחנו פרוגלים שאוהבים את ג'ו הקפואה."
בסדר, ואחרי שנשמע את האגדה על ג'ו הקפואה,
נלך למערות הקרח…
כדי לעקוב אחרי כל צעד שהיא עשתה…
לפני שהיא…
נעלמה לעד.
בסדר, אלך למערת מספרת הסיפורים. תלבש בגדים מחממים.
נתראה שם! -בסדר. אני אשב לידך.
מצטער, ומבלי, אני כבר יושב ליד החבר הכי טוב שלי.
מה? -וזה אתה!
הקרה הראשונה!
אני נרגש מאוד! -גם אני!
כן, אני כבר מת לראות אותה שוב ולשמוע את המעשייה.
מספרת הסיפורים!
הנה היא. הנה היא. היי!
בחיי.
איזו קבלת פנים נחמדה.
כן! ג'ו הקפואה. ג'ו הקפואה.
ג'ו הקפואה. ג'ו הקפואה.
לא משנה. אלה רק שניכם שוב.
בסדר. האגדה על ג'ו הקפואה.
איפה משקפי הקריאה שלי?
הנה הם.
רגע, לא.
עכשיו כולכם נראים כמו מאפה צנונית.
אלה בטח משקפי האכילה שלי.
הנה. הנה.
בסדר. האגדה על ג'ו הקפואה.
איפה היא…
איש לא יודע!
בסדר. אפשר לעשות את העבודה שלי?
סליחה. -אני מצטער.
רופרט!
"הבלדה על ג'ו הקפואה". קדימה!
יום אחד עוד תצליח.
תבורכי, חומד.
קדימה, רופרט.
"הרשו לי לספר את הסיפור
על הפרוגלית הקשוחה מכול
היא נאבקה במקרקרים רעילים
וריתקה אותם לקרקע
מגלת העולמות האמיצה ביותר
חופרת מערות תת-קרקעיות
תמיד מחפשת הרפתקאות
וזה בדיוק מה שהיא מצאה
הו, הו, הו ג'ו הקפואה האמיצה
אנחנו יודעים שהיא גיבורה כי זה מה שמספרים הסיפורים
הו, הו, הו ג'ו הקפואה האמיצה
פורצת נתיבים לכל הפרוגלים
ועכשיו אנחנו יכולים ללכת לכל מקום
היא הלכה קילומטרים בסופת שלג
טיפסה על עצים בגובה שישה גורגים
גילתה יצורים שהיו גורמים למבוגרים לבכות
אבל במשלחת האחרונה שלה
כשהגיעה הקרה הראשונה של הסתיו
היא פשוט התפוגגה
יש האומרים שהיא נעלמה
כי איש לא ראה את ג'ו הקפואה כבר שנים
לאן היא הלכה? -אין לי מושג
הו, הו, הו ג'ו הקפואה האמיצה
אנחנו יודעים שהיא גיבורה כי זה מה שמספרים הסיפורים
תשירו! -הו, הו, הו
ג'ו הקפואה האמיצה
אם תראו אותה יום אחד, תודיעו לי."
נעשה זאת בהחלט!
כך עושים את זה.
בסדר, נתראה בשנה הבאה.
איפה משקפי הנמנום שלי?
הנה. בסדר.
אתם מתכוונים לחזור על צעדיה של ג'ו הקפואה שוב?
למה שלא תישארו ונשחק בסוג חדש של הוקי סלעים?
אבל במקום על עלי גריזיות, נחליק על הקרח.
הוקי על קרח? זה לא יעבוד. -לא.
חוץ מזה, אנחנו עושים את זה בכל שנה.
זו מסורת. -כן.
וזו המסורת שלי, להזהיר אתכם לא לצאת אל הקרה.
איך אתם יכולים לחשוב שזה יהיה כיף?
זמן איכות עם החבר שלי?
כן, בבקשה.
שתי מנות, בבקשה.
אני פרוגל רעב.
בסדר, אם תצטרכו אותי, פשוט תשלחו לכאן אנרגיה.
הקולטנים שלי פתוחים.
או שפשוט תתקשרו בשפופרת הדוזרים
אם יקרה משהו מרגש.
לא יקרה.
חומת קרח ענקית חוסמת את הנתיב של ג'ו הקפואה,
אז אי אפשר להתקרב מספיק.
רד, זו לא הרוח של ג'ו הקפואה.
היי, לפני שנלך, בואו נראה מה שלח דוד שלי מאט.
אולי זה ייסוך בנו השראה. לרוב זה קורה.
אוי, לא. בדיוק כשמחממי האוזניים שלי עלו לי על האוזניים.
"אחייני היקר גובו..." -מה?
"יש לי חדשות." -מה?
במסעותיי גיליתי הרפתקן קפוא
ששווה ברמתו לג'ו הקפואה הגיבורה.
אני.
בכל מקום שאני הולך אליו, אני מתמודד עם מכשולים ישירות.
תביאי את המגש לכאן, יקירה.
אראה להם איך עושים את זה.
אני עובר!
היי. -הייתי גיבור, כולם העריצו אותי.
כן, היו נפגעים, אבל… -סליחה.
מובן שיצאתי מזה בריא ושלם.
וקיבלתי ציון עשר מושלם.
אז בקרה הראשונה הזו אני מגיש לך את חפץ הגבורה שלי,
המטייל השטוח של דוד מאט המטייל.
וואו. -וואו.
זה צריך להיות במוזיאון!
אתה צריך להיות במוזיאון! -מה? לא, אתה, ומבלי.
לא, אתה, גובו.
אנחנו יוצאים להרפתקה!
איזה כיף! -הרפתקה! הרפתקה!
בסדר, אנחנו הולכים. -הרפתקה!
תעשו חיים בטיול לשום מקום.
נעשה!
קדימה, ומבלי!
ואיפה את רוצה לגור, חברה קטנה?
אולי ממש שם.
אוי, מותק.
אבא שלך ביקש שתבנה מזרקה ואתה באמת עושה את זה.
זה נראה מעולה! -תודה, אימא.
זה נראה נורא!
כל רוח קלה תפיל את זה.
בסדר, אז מה אעשה?
אני לא יודע. תפיל את זה ותתחיל מחדש.
בסדר, אתה כנראה צודק, אבא.
ברור שאני צודק!
מתיש להיות צודק כל הזמן.
בסדר. -בסדר.
"הו, ג'ו הקפואה האמיצה
פורצת נתיבים לכל הפרוגלים
ועכשיו אנחנו יכולים ללכת לכל מקום…"
קדימה, ומבלי!
גובו, חכה.
הגענו רחוק כל כך לתוך מערת הקרח פעם?
ומבלי, לא, אני חושב שלא.
לרוב, חומת הקרח חוסמת אותנו.
כל המים החדשים שיש לנו בפרוגל רוק בטח המסו את הכניסה.
היי, ומבלי, בהתאם לרוחה של ג'ו הקפואה,
בוא נראה כמה רחוק נגיע!
"הו, הו, הו ג'ו הקפואה…
ג'ו הקפואה האמיצה…"
יופי של קול שני, ומבלי. -זה לא הייתי אני.
זו אני, ג'ו הקפואה.
אני חצי קפואה.
אל תעמדו שם סתם כך, טמבלים.
תעזרו לי.
אני לא מרגיש את המרפקים או מאמין למראה עיניי,
אבל ג'ו הקפואה בחיים!
כמה זמן ג'ו הקפואה כבר כאן?
כמה שבועות? חודש או שניים?
קרוב יותר למאות שנים. -כן.
זה… לא קל לעיכול.
כן.
אני רק רוצה להגיד שזה כבוד גדול להכיר אותך,
הוד ג'ודותך? הוד קפואותך?
גברתי?
אני ומבלי.
ואני גובו. ואת גיבורה שלי.
ובכן…
נחמד להכיר אותי, בובו וומבלי.
קוראים לנו גובו וומבלי.
אבל זה בסדר.
בואי נראה.
בבקשה. את חופשייה.
בסדר. הנה אני באה!
בחיי, איפה זה?
קדימה, מקלות תחתונים, תתאפסו.
איפה זה?
רק עוד רגע ואשתלט על זה.
אז זה בטח היה רגע משמעותי מבחינתכם.
כן, נכון.
טוב, אחזור למשימה שלי.
את לא רוצה לאכול משהו קודם? -כן.
הרי עברו
מאות שנים. -כן.
לא, אני לא רעבה בכלל.
אני פשוט מפשירה מבפנים.
בסדר.
אבל מכיוון שברור שאתם מעריצים… -כן. כן.
אעניק לכם את הכבוד שבלהאכיל אותי.
וואו!
בדיקה, בדיקה. ומבלי, אוכמנית, חמש.
עבור, האם שומע? מצאנו את ג'ו הקפואה!
היא בחיים!
מה? איך זה ייתכן?
אסביר כשנחזור.
תתחילו לבשל!
אבל ה…
ג'ו הקפואה בחיים ואנחנו נכין לה סעודה.
אני חושב על מחווה קולינרית לצנונית.
פירה, סופלה, מעולה.
האחרון זה כי זה מה שהיא תגיד כשתטעם את האוכל.
למה אתם מחכים? קדימה, קדימה!
בסדר, בואו נתחיל לבשל!
ג'ו הקפואה בחיים! -כן!
אמרתי לכם.
באמת?
וואו.
אני לא מאמינה שהייתי קפואה זמן רב כל כך, גלובו הצעיר.
ספר לי.
רובי פרוגל עוד איתנו?
סביר להניח שלא.
כל הטובים מתו.
אל תיפגע. כלומר…
רך.
כן, לגמרי. -היי, למה לא חיכיתם לי?
אם אתה מתכוון ללכת לאט, אל תלך עם ג'ו הקפואה.
זה מצא חן בעיניי!
פלובו!
כתוב את זה. כן. -בסדר.
וואו. -גובו?
אתה רוצה טבעות דופן או מאפי מטמון?
- ספרוקט -
אני ערה!
חזרה לעבודה שלי.
בעל הבית חייב לתקן את החימום.
ואני גוועת ברעב.
תודה.
באמת כדאי שאוכל. הצלת את חיי.
בסדר, בוא נעשה את זה.
זה לא אוכל של בני אדם.
כן, זה חטיף כלבים.
כן.
היי. -כן.
כולם!
הנה היא!
זו ג'ו הקפואה!
ברוך שובך, ג'ו הקפואה!
ארגנו… -סליחה, מיס ג'ו?
אני בובר פרוגל. אני השף הראשי והמלצר הראשי.
אחריי, בבקשה, ברשותך.
אז סעדת אצלנו בעבר?
ברור שלא. את קפואה כבר המון זמן.
הרשי לי לקחת אותך לסיור קולינרי צנוניתי.
היי!
"כשאת רעבה, בקשי אותי
אם את מורעבת לחברה
נחמד לבקר חברים ולראות שיש אור בפנים
אם את חולה או בריאה
או כשיש לך חדשות לספר
את רק צריכה לצעוק ולפתוח את הדלת לרווחה
את יודעת שאת רצויה בביתנו
אני, את, אני, אנחנו חולקים, אנחנו לא לבד…"
כן, קדימה, כולם.
את לא לבד.
"כשאת צריכה כובע מטופש
או כשאת רוצה לפטפט
טוב לדעת שהשטיח שפרשנו לכבודך לא יישחק לעולם
טוב ונחמד לחלוק
זה יכול להיות גם שימושי
כשאת יודעת שהבנה ממתינה לך
את יודעת שאת רצויה בביתנו
אני, את, אני, אנחנו חולקים, אנחנו לא לבד…"
מספיק!
ג'ו הקפואה לא באה לכאן בשביל ריקודים!
היא באה לכאן בשביל האוכל!
כן, היא פשוט רעבה.
אתם לא הייתם רעבים במקומה?
בסדר, אולי גישה שונה.
רק אני מרגיש כך, או שהיא מרושעת?
שלום, אני מוקי, ואני… -לא מעוניינת.
בסדר.
כן, היא מרושעת.
מיס ג'ו? בבקשה, תטעמי את התבשיל.
בבקשה.
איך זה? מה דעתך?
איכס! נקי מדי!
בימיה של ג'ו הקפואה אכלנו צנוניות ישר מהאדמה, עם החול!
מספיק. אני אאכיל את עצמי!
ריקודים ושטויות…
בחיי.
מגלת עולמות שיודעת מה היא אוהבת.
נכון שהיא נפלאה?
אולי שמתי יותר מדי בצלצלים.
היא במיטה שלי.
סלחי לי. מה את חושבת שאת…
אל תתפוצצי.
תמשיכי לנשום במצבים קשים.
נכון? כן? תראי.
שלום, ג'ו הקפואה.
אור שמש לך.
רק כדי להבהיר.
זו בעצם המערה שלנו,
ואת מלכלכת את המיטה של רד בחול.
בלה, בלה, בלה.
ג'ו הקפואה הייתה כאן זמן רב לפניכן… -טוב…
אז זו המערה שלי.
תודה שחיממת לי אותה, דוקי.
אני אראה לך מה זה לחמם!
נשמי עמוק במצבים קשים, זוכרת?
אמפתיה קיצונית! אמפתיה קיצונית!
אז כאן המסיבה.
אני שמח מאוד שכולכן מסתדרות.
הנה אתה. הגיע הזמן לחזור לדרך.
עכשיו, לך להביא ופל ובוא נצא לדרך.
ופל?
את מתכוונת לוומבלי?
את רוצה שנבוא איתך? -כן.
זה יהיה לנו לכבוד. אלך להביא אותו.
ומבלי!
אז מתי אתן עוזבות את המערה?
אחת, שתיים…
לא, אתה צריך לחכות שאגיד שלוש. -היי, ומבלי!
ומבלי! יש לי חדשות.
ג'ו הקפואה יוצאת שוב לדרך למען המין הפרוגלי
ואנחנו הולכים איתה. קדימה! -לא.
גובו. -"הו, הו, הו…"
לא. -"אנחנו הולכים עם…"
מה קרה, ומבלי?
כל החלומות שלנו מתגשמים באותה הקרה הראשונה.
גובו, אני חושב… לא, אני יודע…
יחסית למישהי שרוצה לקדם את המין הפרוגלי,
ג'ו הקפואה לא נחמדה במיוחד לפרוגלים!
זה לא היה קל. -מה?
לא, ומבלי.
היא פשוט מתקופה אחרת,
ומגלי עולמות לרוב אינם מובנים כהלכה.
וחוץ מזה, היא הגיבורה שלנו. בוא.
לא. הגיבורה שלך!
מה?
היא כבר לא הגיבורה שלי.
גוגו, ואבל, בוא נלך!
טוב, ומבלי, אני…
אני…
אל תדאג. פשוט לך בלעדיי.
בחייך, ומבלי הזה ממש מפספס.
אז מה נחקור קודם?
את הרכס הקפוא? את הכיכר הקפואה?
כן, שתיקה. כן. אני לומד ממך הרבה היום.
את צודקת. לשתוק זה עדיף.
הגענו.
אוצר יקר?
זו לא הסיבה שפרוגלים מגלים עולמות.
למעלה!
מה את עושה? -גבוה יותר!
אני צריכה שתתפוס את הגביש הזה בשביל האוסף שלי.
כמעט הגעתי אליו בעבר, אבל החלקתי
וגרמתי מפולת שלגים שהקפיאה אותי.
הפעם לא אעזוב בלעדיו.
אני צריכה אותו. -רק רגע!
את עושה את זה רק למען עצמך?
אני לא יכול להמשיך בזה.
את לא עושה את זה למען המין הפרוגלי.
את בכלל לא נחמדה.
בסדר. אם לא תעזור לג'ו הקפואה, ג'ו הקפואה תעזור לג'ו הקפואה.
זוז!
היי, מה את עושה?
זהירות! לא!
אם רק תהיה לי נקודת אחיזה… -זה לא שווה את זה! לא!
אוי, לא.
אוי, לא!
הצילו! הצילו!
הייתי צריך להקשיב לוומבלי.
רציתי כל כך שתהיי גיבורה שלא ראיתי מי את באמת.
טוב, מעולם לא הייתי אהובה על כולם.
תשמע, פובו… -גובו.
גוגו. -גובו.
תשמע, מומו… -גובו.
דודו? -גובו.
יויו? -מספיק קרוב.
לא קיבלתי את הכינוי שלי בגלל הקרח שחקרתי, אלא בגלל הקרח שכאן.
פרוגלים אוהבים אותי עכשיו,
אבל בתקופה שלי איש לא אהב אותי.
תשמע, אתה הדבר הקרוב ביותר לחבר שהיה לי אי פעם.
טוב, הקרח שלמעלה ייפול בקרוב.
הכול יקרה שוב.
טוב, הפעם זה לא אותו הדבר כי את לא לבד.
הלב של ג'ו הקפואה הפך קר קצת פחות, גובו.
ומבלי?
איך עוצרים את הדבר הזה?
ומבלי, איך אתה… מתי אתה…
דאגתי לך,
אז הכנסתי את שפופרת הדוזרים לילקוט שלך.
מה? ומבלי.
אני לא יודע אם אני עדיין מאמין בגיבורים,
אבל אם יש דבר כזה, אז אתה הגיבור שלי.
זה הדדי, קפטן.
קפטן? גדול!
לא, אתה הקפטן! -לא, אתה הקפטן!
לא, אתה הקפטן! -אתה הקפטן!
מספיק עם החגיגה!
ג'ו הקפואה צריכה להגיד מילים.
אני… מדהימה!
לא, אני מודה לך שהצלת את חיי, וילפרד.
שמי ומבלי, אבל זו התחלה טובה.
בואו נסתלק מכאן!
קדימה! מהר!
אבא צודק.
המזרקה הזו עלובה.
אשבור אותה.
היא חלשה כל כך, זה יהיה קל, כן.
כשאגיע לשלוש.
אחת, ארבע, חבצלת, למקומות…
איזה קטע!
זו מזרקה יציבה, בן. עבודה טובה.
כולם, הבן שלי הוא גאון מזרקות!
הבן שלנו.
תודה, אימא. -ועוד איך.
אני מקווה שהיא תאהב את זה. -בטוח שהיא תאהב את זה.
אתה יודע מה? -מה?
זה… אני מתרגלת לזה.
זה מעורר תקווה. -כן.
ג'ו הקפואה אוהבת את זה.
בו… בובר.
בובר, זה אני. כן. -כן.
ג'ו הקפואה נחמדה.
צמיחה אישית היא דבר מתיש.
ועם סיום הקרה הראשונה נעשתה התקדמות.
בערך. -אני אעזור לך.
בעל הבית תיקן את החימום.
ובדיוק ברגע שאני…
עקוב אחר האצבע, עקוב אחר האצבע ובום!
עשינו את זה, ספרוקט! הגשתי את העבודה שלי.
היום הזה נראה בלתי אפשרי, גבירותיי,
אבל צעד אחר צעד, הספקנו הכול.
אני?
בסדר, אבל אתלה אותה שם בתנאי אחד.
כן, אתה.
לא הייתי מצליחה בלעדיך. אתה הגיבור שלי.
זה דווקא לא רע.
תרגום: אסף ראביד