Танцюй, відкинь усі турботи
На потім
Хай грає музика
У Скелі фреґлів
Робота день і ніч
А танці потім
Хай фреґли грають
-Ми Ґобо. -Мокі.
-Вемблі. -Бубер.
Ред.
Малий!
Агов!
Моя редиска.
Танцюй, відкинь усі турботи
На потім
Хай грає музика
У Скелі фреґлів
Скеля Фреґлів: Повернення
У Скелі фреґлів.
Любий небоже Ґобо, мені в Зовнішнім просторі чудово.
Я в порядку.
За традицією фреґлів
я вирішив відсвяткувати день народження.
Бачте, мадам, фреґли можуть самі обирати, коли його святкувати,
і я обрав сьогодні.
Я теж схвильований.
Запах смачної їжі й приємна музика.
Дурні істоти швидко організували на мою честь свято.
Це все для мене? Не варто було.
Навіть подарували мені капелюх.
Гей! Це моя тортилья!
І святкові закуски.
Ну й ну.
Пече-е-е!
Ніколи не почувався так бадьоро, а музика мене втішила.
Куди б я не глянув, скрізь були скарби.
Але я зберігав спокій.
Торт!
Торт був смачний, та я вирішив піти раніше.
Ні. Стійте. Це ж святкування мого дня народження!
Словом, свято було казкове.
З любов'ю, мандрівний дядько Метт.
«P.S. Я надіслав вам мій улюблений сувенір».
Схоже на конфетті.
Ура.
Може, я відсвяткую там і свій день народження.
Невеличкий факт про мене:
я люблю дні народження!
Відсвяткую свій сьогодні.
Ред, я не зі зла питаю,
та хіба ми вже не святкували?
-Хіба? -Так.
Так! Навіть чарівничний торт лишився!
Я з’їв п’ять шматків!
-Дякую, Поґі. -Ну що ж, справедливо.
-Так. -Можу й почекати.
А тепер можна?
Пам’ятаю минулий день народження.
Ох і свято було.
Ой, так весело.
Ага, нам теж.
Так.
-Так. -Ага.
Пригадаймо, в кого давно не було дня народження.
-Ну. -Треба подумати.
Абра-фреґабра! Великий Вемблтон!
Привіт, Вемблі.
Я відпрацьовував фокус з появою з туманного фрукта.
А от зникати поки що не виходить.
Вемблі, ми саме говорили про дні народження.
-Ух ти! -Так.
Не пригадую, коли був мій.
Так! Вемблі, зазирни в себе.
Почуваєшся старшим?
Ну, здається…
-Угу? -…наче…
-Угу? -…хочу їсти.
З’їм шматок чарівничного торта.
-Точно. -Ой, вибач. Я з’їв увесь.
Поґі.
Вемблі, влаштуємо тобі свято.
-Ти славний фреґл. -Так.
Що ж, гаразд.
Тоді сьогодні мій день народження.
Ура.
То що хочеш робити?
Що хочу робити?
-Угу. -Так.
-Треба самому обрати розваги? -Так.
Тобто весело буде чи ні, винний буду я?
Так.
Е-е…
Ну давай.
Тепер зрозуміло, що він мав на увазі про зникнення.
-Так. Є над чим працювати. -Ага.
Щороку в океан потрапляє вісім мільйонів одиниць пластику.
Якби це була звичайна пляшка, як оця,
можна було б легко її дістати. Отак.
Але в реальності пластик розкладається на дрібні шматочки.
Це не повинно бути у воді!
Океани в небезпеці, якщо не придумати, як видалити пластик!
Тому що оце
так просто не дістати.
Треба винайти бактерію, що споживає мікропластик.
Я опублікувала відео на тому тижні, а переглядів нуль.
Думаєш, лічильник зламався?
Що я роблю не так? Це ж важливо.
Я що, нецікава?
Давай подивимось, що тепер у трендах.
-…натисніть сюди. -Добре.
-Лайкайте й підписуйтесь. -Шумно.
Ефектно.
Багато…
-Хтозна-чого. -Підписуйтесь.
Треба підняти планку.
Лайкайте й підписуйтесь.
В інтернеті й не знатимуть, що було!
Вибачте, дорогу перекрила лоза.
Доведеться почекати, поки її розблокують.
Біда. Мушу сказати босу, що спізнююсь на роботу.
Агов, бос. Я спізнюся на роботу.
Неприйнятно!
Без паніки. Працюють наші найкращі дузери.
Усім дузерам вийти на роботу!
Треба полагодити колію.
Втілювати мрії в життя Це те, що роблять дузери
І будувати – це покликання дузерів
Два, три, чотири!
Світ змінюється щодня
А разом з ним і мрії
І будувати – це те, що ми вміємо Два, три, чотири!
Засукайте рукава Посуньмо цей валун
І два, три, чотири
Ми втілюємо мрії спільними зусиллями
І два, три, чотири!
Мамо.
Коли закінчується день
Дузерам є чим зайнятися
Зніміть шоломи з голови
Два, три, чотири!
Є час для мрій і час для роботи
Але коли роботу зроблено
Дузерам є про що помріяти
Два, три, чотири!
Очистьмо колію.
Турбо, які новини?
Шпонко,
скрізь з’являються ці дивні лози,
відколи прибула нова вода.
Очистити колію. Молодці! Ключе, думаєш, ми зможемо?
Ми вам що, фреґли якісь?
Хрум, хрум, хрум. Гратися, гратися.
«Я фреґл».
-Гарно показав. -Смішно.
Не хочу придумувати розваги на день народження.
Може, вони забудуть?
Імениннику. Що хочеш сьогодні робити?
-Ну… -Нема чого баламутити.
Давай заспіваю пісню, яку я написав.
-А що, можна. -Треба розспіватися.
Мі, мі, мі
Вемблі!
Може, помедитуємо на твій день народження?
А що, думаю, буде цікаво.
Клас! Тільки викличу внутрішню музу-розважальницю.
Вемблі, може, влаштуємо святковий конкурс обертів?
Думаю, буде нудотно.
Супер! Хто добіжить останній, той гнила редиска.
Вемблі!
-Я таке придумав. -Що?
Пильнуватимемо цю слизьку ділянку, щоб ніхто не забився.
Я не…
Знаю.
Не кажи, як це класно.
-Сходжу по знаки. -Стривай, але…
Не хочу я все це робити.
Але якщо друзі щасливі,
може, це все, що треба.
Ти до мене говориш?
Ні, пане Ґріззард. Я розмовляв сам з собою.
-Зрозуміло. Що ж, з днем народження. -Так.
-Час крутитися, Вемблі! -Гаразд.
Уже йду!
Ну хіба не весело?
О, так!
Скоро повернуся!
Ось твоя святкова пісня Якщо знаєш слова, то підспівуй
Така продумана пісня, Ґобо.
-Дякую. -Вемблі!
Скоро повернуся.
Повільніше. Тут небезпечно. Обережно.
-Дивись під ноги! -Дякую.
-Повільніше. -Вемблі!
Бубере, я скоро.
Подумай, який звук розслаблює найбільше.
Скоро повернуся!
-Небезпечно. -Що далі?
-Вемблі, сюди! -Я скоро.
Вемблі!
-Вемблі! -Біжу!
Вемблі!
-Вемблі! -Біжу.
-Вемблі! -Біжу!
-Вемблі, ти де? -Вемблі.
Вемблі!
Дякую за пісню, Ґобо.
Дякую за пісню, Ґобо!
Гарне свято, Ред?
Ред!
А де ж Вемблі?
Я тут, Бубере.
Мокі?
Ти! Ти – це я.
Але ти – це я.
Ми всі – це я!
Нас четверо, і ніхто нас не бачить і не чує.
Мені нічого додати, але я дуже стривожений!
Водоспад з мікропластику!
Танцпауза!
Наука! Лайкайте й підписуйтесь.
Підписуйтесь на інші відеоролики. Вони кльові!
Як тобі, Спрокі?
Так, трохи не по-науковому,
але перегляди того варті.
Та що ти знаєш про відеоролики?
Я бачила: ти вчора дві години дивився на паровоз.
Завантажую.
ЗАВАНТАЖУЄТЬСЯ СКАСУВАТИ
Лоза досі на колії. Над цим працюють.
Відтягніть лозу, але сильно не тягніть.
Сильно тягти? Без проблем, Шпонко.
Я сказала: сильно не тягніть.
Ой-йой.
Дузер-лузер! Подивіться на цей слиз!
Який непорядок, Шпонко.
Усе не так погано.
Ні, таки погано.
НЕ ВДАЛОСЯ ЗАВАНТАЖИТИ!
Нема інтернету? Ні!
Що ж, Спрокет, тепер переглядів узагалі не буде.
Та', можна приміряю твої обладунки?
-Вони королівські. -Ага.
Приміряєш, як редиска полетить!
Гарно я придумав?
-Купа Сміття знає, що робити. -Точно!
Добре, що по дорозі нарвали редиски.
Я вмирав з голоду!
Поґі ж з’їв увесь чарівничний торт.
Та'! Редиска літає!
Піду надіну твої обладунки, як ти й казав!
Марджорі, а ви вправно в’яжете спагеті.
Мені цей светр так личитиме.
Вам треба запустити власну лінію одягу з харчів.
Наприклад, шорти з піци або шапки з вермішелі.
Як Марджорі допоможе, якщо нас навіть не бачить?
Я все бачу, фреґлику.
Я ж Купа Сміття.
Марджорі, ви розмовляєте з літаючими надкушеними редисками?
Тихо, хлопці. У мене робота.
То що ви таке? На що я дивлюся?
Ви дивитесь…
-Він має на увазі… -Сталося…
-Ой, вибач, говори. -Як він сказав…
Усе, усе. Припиніть ці дурниці.
Хай говорить хтось один.
Друзі обрали розваги на мій день народження.
Я хотів, щоб вони були щасливі,
тому змовчав і спробував усі розваги одразу –
і бам!
То замість щось сказати, ти змовчав?
І тепер вас декілька.
Але я люблю, коли друзі щасливі.
Ти такий хороший друг.
Але, мій фреґлику, ти повинен зрозуміти, що хочеш ти.
Сходіть у Печеру зчеплення.
У Печеру зчеплення?
Як ви гарно говорите в унісон. Це наче мініквартет.
Вхід у печеру позаду мене.
Зайдете і скажете:
«Підкова-підкова, печера казкова. Зроби, як було».
Потім біжіть, і з’єднаєтесь в одне ціле.
-Сказати можемо. -І з’єднатися.
Дякуємо, Марджорі.
У мене багато питань, Марджорі,
але головне: з ким ви розмовляєте?
Май терпіння. Скоро побачиш.
А тепер зробимо фрикаделькові ґудзики.
-Так. -І побільше соусу, будь ласка.
-Як це називається? От-харчур. -Так.
А ми в ту печеру зайшли?
-Може, є ще одна. -Так.
О ні.
Тепер нас ще більше!
Чекайте.
Це просто відображення.
Гарно.
Що ж, я сумуватиму за вами всіма.
-Чи за всіма собою? -За всіма нами?
Думаю, за всіма «я».
Зробімо, що треба.
Підкова-підкова, печера казкова. Зроби, як було.
Вдалося!
Ой, не вдалося.
Ми пройшли один крізь одного.
Як ми опинились у Великій залі?
Чого ми тут?
Я знаю, що хоче Вемблі Він з радістю співатиме
Я не хочу співати Я не знаю, чого хочу
Він хоче медитувати Вдихни й скажи: «Намасте»
Це зовсім не те, що я хочу
Я знаю його краще Він хоче крутитися
-І крутитися -Це зовсім не те, що я хочу
Мене наче ніхто не чує.
Він хоче вити як сирена Довго й голосно!
Перестаньте!
Це не те, що я хочу
Це не те, що я хочу робити Ні, це не те, що я хочу
Ні, ні, ні
Обирати маю я, а не ви
Тому перестаньте!
Це не те, що я хочу
-Я не хочу співати -Ні
-Я не хочу крутитися -Ні
Я не хочу медитувати
-Ви мене чуєте? -Ні
Бо це не те, що я хочу
-Ні -Зупиніться!
Це не те, що я хочу
Ні!
Хлопці? Що сталося?
Ми знову в Печері зчеплення. Хлопці?
О, мій Вемблі.
Це ж тільки я.
Усе, що було, мені привиділося.
Печера допомогла!
Юху-у!
Ще один я!
Це відображення.
Усе добре.
Я це зробив, Мадам Купа! Я – знову я.
Піду скажу друзям, що хочу робити на день народження.
-Так чудово, фреґлику. -Так.
Де він узявся?
-Даруйте. -Так.
Не переймайтесь.
Як вам однакові светри зі спагеті?
Стильні й смачні.
-Ви себе перевершили, Марджорі. -Так.
Малий Ґорґ, захисник замку ґорґів.
Ворожий фреґл.
Йди сюди.
Я його піймаю.
Не піймав.
Ну все. Я перезавантажила, потрясла, накричала на нього – все марно.
Без інтернету я не завантажу відео експериментів.
Це так бісить!
Я просто хочу врятувати океани!
Я теж!
Чесно? Я скоро захищу диплом
і записала кілька відео, якщо вам цікаво.
Круто. Зараз подивлюся.
-Агов, мені треба на роботу. -Скоро поїдемо?
Треба це віддерти й полагодити колію.
Думки маєте?
Ця штука така липка.
Я щось придумав.
Ми готові почути.
Бороди з моху!
Прикольно, еге ж?
Це нам ніяк не допоможе.
Але штука липка.
Цікаво…
Полагодили колію й навіть той кабель.
Як я й думала, ця липка штука дуже корисна.
Супер!
Думаю, ми всі троє добре попрацювали.
От лихо.
Ми застрягли!
О ні.
-Відійди ліворуч. -І я піду ліворуч.
З’явився інтернет.
Швидко. Завантажу цікаве відео, поки сусідка…
Я саме дивлюся ваше відео!
Ні. Це не те! Зараз опублікую цікавіше!
Не знала, що від мікропластику стільки шкоди.
Дякую!
Як тобі таке?
То був знак від інтернету, що є одна справжня я.
Треба залишатися собою.
Дякую, сусідко!
Перешлю відео мамі.
Агов, мамо!
Вемблі отак би не пішов.
Може, йому не сподобалося крутитися.
Крутитися?
Ми ж медитували.
А ми пильнували за безпекою.
Ох і забава була.
А я для нього співав.
Ми всі робили різне.
Певно, такому, як Вемблі, було нелегко.
-Так. -Так і є.
Ого, Вемблі, це фокус такий?
Ні. Я просто вмію тихо сидіти.
То де ти був?
Я розщепився на чотирьох Вемблі.
Ми були невидимі, і ви нас не чули.
Ми виглядали однаково, але були різні.
Ну звісно.
Довелося піти в Печеру зчеплення.
Аякже.
-Розумію. -Так, Печера зчеплення.
-Я не зрозуміла. -Я теж.
-Не знаю. -Ні.
Забудьте, бо тепер я знаю, що хочу робити на день народження.
Я просто хочу побути з вами, моїми друзями.
Вибачте, якщо це нудно або вас розчарує,
але так я хочу.
Ура!
Вемблі, це чудовий варіант.
І безпечний.
Я така рада, Вемблі, що ти нарешті висловився.
Так.
А покрутитися можемо на мій наступний день народження,
тобто сьогодні ввечері.
Жартую!
З днем народження, Вемблі!
З днем народження, друже.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова