Ze starostí se vytanči,
obavy si nech na jindy.
Nech hudbu hrát. Dole ve Fragglí skále.
Starosti zažeň prací, tančení nech na jindy.
- Nech Fraggláky, ať si hrají. - Gobo, Mokey, Wembley, Boober, Red!
Juniore!
Haló!
Moje ředkvička!
Ze starostí se vytanči, obavy si nech na jindy.
Nech hudbu hrát. Dole ve Fragglí skále.
Fraggle Rock: Zábava je zpět
Dole ve Fragglí skále.
Drahý synovče Gobo, ve vesmíru se mi moc daří.
Nic mi není.
Je fraggláckou tradicí slavit narozeniny, takže je oslavím.
Paní, Fraggláci si volí sami, kdy mají narozeniny, a já si zvolil dnešek.
Ano, taky se těším.
Vůně dobrého jídla a zvuk kvalitní hudby.
Divná stvoření už začala slavit.
To je pro mě? To nebylo třeba.
Měli pro mě party klobouk.
Hej! Moje tortilla.
I slavnostní předkrm.
Ty jo.
Pálí!
Moc jsem si to užíval a ta hudba mě hladila po duši.
Úplně všude byly hotové poklady.
Ale zachoval jsem klid.
Dort!
Byl dobrý, ale rozhodl jsem se odejít dřív.
Počkat, to je moje oslava narozenin!
Byly to krásné narozeniny.
Zdraví tě cestující strýc Matt.
„PS: Poslal jsem ti malý dárek.“
To vypadá jako konfety.
Hurá.
Další narozeniny budu mít ve vesmíru.
Chceš o mně něco vědět?
Miluju narozeninové oslavy!
Asi ji budu mít dneska!
Red, přísahám, že to není nějaká útočná otázka,
ale neoslavili jsme je teď?
- Jo? - Jo.
Jo! Ještě zbyl zazlavkový dort.
Měl jsem pět kousků!
- Díky, Pogey. - No tak dobře, no.
- Jo. - Počkám.
A co teď?
Pamatuju si své minulé narozky.
Pane jo. Bylo to fakt super.
Pane jo. Je to fakt super.
Jo, pro nás taky.
Jo.
- Jo. - Jo.
Zamysleme se, kdo už dlouho neměl narozeniny?
- No… - Takže…
Fragglaka dabraka! Kouzelný Wembleton!
- Ahoj. - Ahoj.
Pracoval jsem na svém kouzlení kouřového ovoce.
Neumím ho ale nechat zmizet.
Wembley, bavíme se o narozeninách.
- Ty jo! - Jo.
Ani nevím, kdy jsem je měl naposledy.
Jo! Wembley, nahlédni do svého nitra.
Nepřipadáš si starší?
No, jsem asi trochu hladový.
Dám si zazlavkový dort.
- Jo. - Promiň, já ho snědl.
Pogey.
Wembley, oslavíme tě.
- Jsi skvělý Fragglák. - Jo.
Pane jo. No tak jo.
Tak mám asi narozeniny.
Tak jo, co chceš podniknout?
Co chci podniknout?
Jo.
- Mám vybrat, co budeme dělat? - Jo.
Jestli to bude zábavný, nebo nezábavný den je teď na mně?
Jo.
No…
No tak.
Už chápu, jak to myslel s tím mizením.
- Musí to zlepšit. - Jo.
Denně se do oceánu dostane osm milionů kousků plastového odpadu.
Kdyby vypadaly jako tato láhev,
pak bychom je mohli jednoduše nabrat.
Ale plasty se ve skutečnosti rozpadají na maličké kousíčky.
Tohle ve vodě nechceme!
Oceány mají problém, když ten plast nevylovíme.
Protože tohle…
…se nabrat nedá.
Potřebujeme bakterie požírající mikroplasty
To video je tam týden a má nula zhlédnutí.
Není rozbité počítadlo?
Co dělám špatně? Je to důležité. Nejsem nudná?
Koukneme se, co teď letí.
- …lajkujte to. - Aha.
- Odebírejte. - Hodně hluku.
Hodně efektů.
Hodně…
- Co to je? - Ode…
Musím to vylepšit.
Lajkujte a odebírejte.
Ovládnu celý internet!
Omlouvám se, ale liána nám blokuje cestu.
Čekáme, dokud nebude odstraněna.
Ach jo. Řeknu šéfovi, že přijdu pozdě.
Hej, šéfe, přijdu pozdě.
To je nepřijatelné!
Klid, dělají na tom nejlepší Doozeři.
Všichni Doozeři do práce!
Musíme opravit trať.
Snít a snít a pracovat. Ze snu dílo zbudovat.
To je Doozerů cesta životem.
Dva, tři, čtyři.
- Svět je nový každý den. - A každý den má nový sen.
A budovat je naše jistota, dva, tři, čtyři.
Připrav rámě pod ten kámen.
Hop, dva, tři, čtyři. Hop, dva, tři, čtyři.
Dej snům uspět, společný květ.
Hop, dva, tři, čtyři. Hop!
Maminka.
A když má Doozer práce dost, pak přijde řada na radost.
Tak sundej helmu, nech spát povinnost.
- Dva, tři, čtyři. - Sen se sní a práce dělá,
ale když je v práci hotovo, začíná se snít zas nanovo.
Dva, tři, čtyři.
Připrav rámě pod ten kámen.
Hop, dva, tři, čtyři. Hop, dva, tři, čtyři.
Dej snům uspět, společný květ.
Hop, dva, tři, čtyři. Hop!
Teď jdeme na tu trať.
- Turbo, popiš problém. - Závlačko,
všude začaly růst tyto liány. Může za to ta nová voda.
Odstranit ji z tratě je velký úkol. Dáš to, Klíči?
Máš nás snad za Fraggláky?
Ha, ha, ha, zábava, zábava, zábava. „Jsem Fragglák.“
- Dobrý. - Legrace.
Nechci rozhodovat, co dělat na narozeniny.
- Snad na to zapomněli. - Co chceš dělat, oslavenče?
- No… - Není třeba wemblit.
Složil jsem ti písničku.
- No… - Bude se ti líbit. Rozcvičím se.
My, my, my…
Hej, Wembley!
Co kdybychom na tvé narozeniny udělali řízenou meditaci?
No, to by asi byla legrace.
Super! Jen vyvolám svoji vnitřní zábavovou múzu.
Hej, Wembláku, co takhle narozeninová soutěž v točení?
Z toho je mi špatně.
Super! Poslední u rybníka je shnilá ředkvička.
Wembley!
- Mám skvělý narozeninový nápad. - Jo?
Budeme u tohoto kluzkého místa, aby nikdo neuklouzl.
Nemám…
Já vím.
Nemáš slov, jak je to úžasný.
- Dopravní kužely! - Počkej, to ale…
Nic z toho se mi nechce.
Ale jestli to kamarádům udělá radost, tak to asi stačí.
Mluvíš se mnou?
Ne, pane Skučerko, to byla samomluva.
- Aha, tak všechno nejlepší. - Jo.
- Je čas se točit, Wembley. - Jo.
Už jdu.
Není to hrozná legrace?
To jo!
Hned se vrátím!
Narozeniny máš, zpívej taky, jestli slova znáš.
Promyšlená písnička.
- Díky. - Hej!
Hned se vrátím.
Pomalu. Nebezpečná jeskyně.
- Jo, pozor! - Jo, díky.
- Zpomal. - Wembley!
Hned se vrátím.
Teď si představ co nejvíc uklidňující zvuk.
Hned se vrátím.
- Pozor. - Jsem tu.
- Wembley! - Hned se vrátím.
- Wembley! - Wembley!
- Jdu!
- Wembley! - Hej!
- Wembley! - Jdu.
- Wembley! - Jdu!
- Wembley, kde jsi? - Hej.
Wembley!
Díky za tu píseň, Gobo.
Díky za píseň, Gobo!
Užíváš si to?
Red?
- Kde ten Wembley je? - Jsem tady, Boobere.
Mokey?
Ty! Ty jsi já.
To ty jsi já.
Všichni jsme já.
Jsme čtyři a nikdo nás neslyší ani nevidí.
Nemám k tomu co dodat, ale taky mám obavy!
Vodopád z mikroplastů!
Pauza na tanec!
Věda! Lajkujte a odebírejte.
Odebírejte další videa. Jsou hustý.
Co ty na to, Sprockie?
Věda tam moc prostoru nemá, ale hlavně, že to lidi uvidí.
Ty o videích nevíš nic.
Včera jsi dvě hodiny koukal na parní vlak.
Nahraju to tam.
NAHRÁVÁNÍ
Liána je stále v cestě. Dělá se na tom.
Prostě ji stáhneme dolů, ale netahejte moc.
Máme moc tahat? Dobře, Závlačko.
Já říkala „netahejte moc“.
U všech Doozerů. Koukněte na ten sliz!
To je tedy dílo.
Není to tak hrozné.
Dobře, tak je.
NAHRÁVÁNÍ SELHALO!
Nejede internet? To ne!
No, Sprockete, asi žádná zhlédnutí nebudou.
Tati, můžu si zkusit tvé brnění?
To je královské brnění.
Zkusíš si ho, až ředkvičky budou létat.
Dobrý nápad.
- Hromada smetí poradí. - Jo!
A jsem rád, že jsme nasbírali ředkvičky.
Měl jsem hlad!
Jo. A Pogey snědl celý dort.
Tati! Ty ředkvičky létají!
Můžu si zkusit to tvoje brnění!
Ty jo, Marjory. Fakt umíš plést špagety.
Ten svetr mi bude slušet.
Jo, měla bys udělat celou kolekci oblečení z jídla.
Jo, pizzové kraťasy, těstovinové klobouky. Jo.
Jak nám pomůže, když nás ani nevidí?
Já vidím všechno, Fraggláčku.
Jsem Hromada smetí.
Marjory, ty mluvíš na ty okousané létající ředkvičky?
Ticho, hoši. Mám tady práci.
Takže, o co jde? Co to vlastně vidím?
Vidíte…
- Chce říct… - Stalo se…
- Promiň, říkej. - Jak říkal on…
No jo. Dost toho vyvádění.
Ať mluví jeden.
Kamarádi vybrali, co se bude na mé narozeniny dělat,
a já jim chtěl udělat radost.
Nic jsem neříkal a dělal jsem všechno.
A pak puf!
Místo toho, abys jim něco řekl, jsi jim nic neřekl.
A teď jsi z toho celý zmatený.
Ale já rád kamarádům dělám radost.
A to z tebe dělá skvělého kamaráda.
Ale, Fraggláčku, musíš se zamyslet a zjistit, co chceš ty.
Musíš jít do Jeskyně odmatení.
Jeskyně odmatení?
Líbí se mi, když mluvíte zároveň. Je to jako kvartet.
Vstup do té jeskyně je za mnou.
Půjdete tam a řeknete:
„Žbluňkity žblé. Ta jeskyně skvělá je. Ať odmatení jsme.“
Pak tam vběhnete a srazíte se.
- Mluvit umíme. - I narážet.
Děkujeme, Marjory.
Mám plno otázek, Marjory,
ale hlavně mě asi zajímá to, s kým to vlastně mluvíš.
Trpělivost. Vše se vysvětlí.
Co si myslíte o knoflících z masových kuliček?
- Jo. - Já chci s omáčkou.
- Tomu se říká vysoká jídelní móda. - Jo.
Jsme v té správné jeskyni?
- Třeba jsme jinde. - Jo.
Ale ne.
Je nás tu ještě víc.
Počkat.
To je jenom odraz.
Krása.
No tak jo, budete mi chybět.
- Nebo já? - Nebo vy?
Budu chybět sobě?
Jdeme na to.
Žbluňkity žblé. Ta jeskyně skvělá je. Ať odmatení jsme.
Už se to děje!
Tak to nevyšlo.
Prošli jsme sebou.
Co děláme ve Velké síni?
Co tady děláme?
Já vím, co Wembley chce. Píseň zazpívat, přece.
Tohle já ale moc nechci. Já nevím, co chci.
On meditovat chce. Nadechnout, říct namasté.
Tohle ale není to, co chci. Vůbec.
Já ho však dobře znám. Chce se jenom točit,
- točit, točit. - Tohle ale není to, co chci.
Oni mě snad neslyší.
Sirénu by dělat moh. Zvládl by i hlasitost.
Dost!
Tohle já nechci.
Tohle já nechci dělat. Ne, tohle já nechci.
Ne, ne, ne, ne.
Ta volba není na vás.
Tak dost!
Tohle já nechci.
- Zpívat nechci. - Ne.
- Točit též ne. - Ne.
- Ani meditovat. - Ne.
- Posloucháte mě? - Ne.
Tohle já totiž nechci.
- Ne, ne. - Dost!
Tohle já nechci.
Tohle já nechci!
Tohle já nechci.
Ne!
Kluci, co se to děje?
Jsme zase v Jeskyni odm… Kluci?
Můj ty Wembley!
Jsem tu sám.
To všechno byla jenom nějaká vidina.
Ta jeskyně zabrala!
Další já!
To je jenom odraz.
Všechno dobrý.
Dokázal jsem to, paní Hromadová.
Řeknu kamarádům, co chci dělat já.
- To je skvělé, Fraggláčku. - Jo.
Kde se tu vzal?
- Co to? - Jo.
Klid, hoši.
Jak vám sedí ty špagetové svetry?
Jsou stylové a dobré.
- Překonala ses, Marjory. - Jo.
Gorg Junior, ochránce gorgovského hradu.
Nepřátelský Fragglák!
Vrať se!
Já ho dostanu!
Nedostal jsem ho.
Tak jo. Restartovala jsem to, třásla tím, křičela na to, a nic.
Bez internetu tam ty pokusy nenahraju.
To je hrůza!
Jen se snažím zachránit oceány!
Já taky!
Fakt? Já dělám doktorát a natočila jsem pár videí, nechcete mě sledovat?
Super. Mrknu na ně.
- Musím do práce. - Promiňte, už to pojede?
Musíme ten sliz uklidit a opravit trať.
Nějaké nápady?
No, je to velmi lepivé.
Jo, mám nápad.
- Sem s ním. - Uděláme si mechové vousy.
Super, ne?
Je to sice nápad, ale k ničemu.
Ale ten sliz opravdu lepí.
Takže si tak říkám…
Trať je opravená a kabel taky.
Jak jsem si myslela, ten lepivý sliz je dost užitečný.
Jo!
Myslím, že jsme si všichni vedli dobře.
Á jé.
Uvízli jsme tu.
Ach jo.
- Běž doleva. - Jdu doleva.
Internet jede.
Musím nahrát to video, než se sousedka…
Hej, dívám se na to video!
Ne, na to ne! Nahraju tam jedno dobrý!
Já nevěděla, že jsou mikroplasty problém.
Díky!
Dobrý, ne?
Internet mi dal znamení, že jsem jedinečná.
Musím být sama sebou.
Díky, sousedko!
Pošlu to své mámě!
Hej, mami!
Wembley nás opustil, to nedělá.
To točení se mu asi nelíbilo.
Točení?
Já dělala řízenou meditaci.
Já dělal bezpečnostní dohled.
Byla to velká jízda.
A já mu zpíval.
Každý dělal něco jiného.
Pro Wembleyho to muselo být těžké.
- Jo. - Bylo!
Wembley, to je jedno z tvých kouzel?
Ne, jen umím tiše sedět.
Kde jsi byl?
Rozdělil jsem se na čtyři.
Byli jsme neviditelní a neslyšitelní. Byli jsme stejní, ale jiní.
Jasně.
Prostě jsem musel jít do Jeskyně odmatení.
Jasně.
- Chápu. - Jo, Jeskyně odm…
- Nechápu. - Já taky ne.
- Nevím. - Ne.
To je fuk. Už ale vím, co chci dělat na narozeniny.
Chci jen být se svými kamarády, s vámi.
Omlouvám se, jestli to je nuda nebo jste zklamaní,
ale tohle chci dělat.
Hurá!
To je skvělý způsob oslavy.
A je bezpečný.
Mám radost, že jsi konečně řekl, co chceš.
Jo.
Soutěž v točení můžeme mít na mé další narozeniny.
Které budou dnes.
Dělám si legraci.
- Všechno nejlepší, Wembley! - Jo.
- Vše nejlepší. - Jo.
Překlad titulků: Karel Himmer