S plesom preženi skrbi.
Pusti jih za druge dni.
Glasba naj igra doli v Fraggle Rocku.
Z delom preženi skrbi, pusti ples za druge dni.
Fragli naj se igrajo.
-Smo Gobo. -Mokey.
-Wembley. -Boober.
Red!
Mali!
Živijo!
Moja redkev.
S plesom preženi skrbi, pusti jih za druge dni.
Glasba naj igra doli v Fraggle Rocku.
Doli v Fraggle Rocku.
Hopla hopam, ko bedim. Hopla hopam, ko spim.
Vedno hopla hopam.
Hopla hopam Red!
Hopla hopam super,
saj to ni datelj.
Hopla hopam, primi, Wembley, moj prijatelj!
Mokey, Mokey!
Mokey, hopla hop.
Mokey, Mokey.
Ko igramo hopla hop,
vem, kaj delam.
-Lepa. -Hop na glavo
in podam mojem Booberju.
Ja! Daj, Boober.
Kje pa je Boober?
K njemu grem. Mogoče ima prigrizke.
Če že imamo pavzo,
grem pogledat, ali mi je stric poslal še kaj.
Ja.
-Tekmujva. -Kaj?
Daj!
Odlično.
-Oj, Boober. -A, Wembley.
Oglej si najboljšo sušilno napravo v fragelštvu.
-Vau. -Nič več mečkanja.
Gladko kot novorojeni mergelček.
-Boober! -Kaj…
-Balubij ti gori! -Ha?
-Ne gori, žari. -Kaj…
Kaj se dogaja? Kaj je to?
-Ni se še zgodilo. -Nič takega ni.
-V resnici je kar prima. -Ni prima, Wembley.
Nič ni, veš? Nič, saj se ni zgodilo.
-Razumeš? -Prav.
-Wembley. -Ha? Kaj?
Obljubi, da ne boš nikomur povedal!
Obljubi!
Prav. Obljubim.
Dobro.
Oj, prijateljček.
Dobro, dobro. Vem. Zelo vznemirljivo.
Živijo. V redu je. Živijo.
Tudi ti si meni všeč.
Veš, da sem šla po vzorce vode, ne?
Neverjetno, koliko smeti je na obali.
Začela sem jih pobirati in v hipu napolnila vrečo.
Sem smetarski Božiček.
Spet paket za Goba?
Kaj, če sem jaz Gobo? Vzdevek.
Teta me je klicala Gobo.
Čakaj, ne, Jojo.
Saj ni res. Plastenko so mi poslali?
Smeti v morju in pošti.
To je resna težava za okolje.
Zdi se mi, da ima svet smetarski žur.
Zadetek.
Kdo bi poslal plastenko?
Jaz sem,
tvoj Stric Popotnik. Bil sem na robu zunanjega sveta.
Nočem ti težiti z znanstvenimi izrazi, a tam se trda snov stika z mokro.
Našel sem izjemen svetleč predmet.
Takoj sem ga poimenoval.
Bizel!
Takoj sem vedel, čemu je namenjen.
Zbiranju tajn.
Svojih brkov se bojim.
In kar naenkrat je izginil.
Sem bil žalosten? Seveda.
Sem to pokazal? Niti enkrat.
Ne skrbi, Gobo. Junaki niso dolgo na tleh.
Kmalu spet slavijo.
Ne bom ga več izgubil.
Gobo, v Fraggle Rocku zgradi muzej in bizel shrani vanj.
Daj mu preprost naziv. Na primer
"Muzej Strica Popotnika – Hura, Stric Popotnik".
Lep pozdrav, stric.
"P. S. Da bi bil bizel primerno dokumentiran,
sem poslal po Arhivarko."
-Arhivarko? -Vau! Arhivarka.
Hraniteljica zakladov
bo pomagala z bizlom skrivnosti.
Bizel skrivnosti. Prima!
Posebej zame. Trenutno ne hranim skrivnosti.
Ni skrivnost…
…da sem navdušena nad prihodom Arhivarke.
Tako svetovljanska je, prava popotnica. Tako kot jaz.
Mistična bitja.
Ne vem, kaj je, toda ona to ima.
-Ja. -Prelepa.
-Veličastna. -Prekrasna.
-Čudovita. -Vsekakor.
-Dobro. Posvetita se meni. -Ka…
Boober, pridi pogledat.
Tam naj bo.
Nekateri fragli vidijo bolje od daleč.
Boober je tak.
-O, ja. Slišala sem za to. -Ja.
Voda.
Ta voda je mokra.
-Si žejna? -Kaj…
Mali, kaj delaš?
Glede na to, da imamo toliko vode,
sem pomislil, da bi malo zalil rastline.
-Ne. -Drevesa?
-Ne. -Zelenjavo?
Ne!
Ne bodi več ljubeč. Kapiš?
Kapiš.
Žejen sem.
Kaj… Kaj…
-Ustavi jo! -Ja?
Bom!
Dobro.
To je bilo zadnjič, da so nam fragli ukradli vodo.
Moramo jo zavarovati in poveličevati.
S fontano?
Ne. S fontano!
Ja, ata.
Arhivarka bo kmalu tu, mi pa še vedno ne vemo, kje bo muzej.
Ja.
Kaj praviš na Votlino večne teme?
Temno je.
Vem. Kaj pa Lepljiva jama?
Preveč je lepljiva. Tih si, Boober.
Ničesar ne skriva.
Kaj pa Jama kamnite police?
Ravno pravšnje.
Trikrat hura za Booberja.
Hura, hura, hura, hura!
-Štirikrat. -Ja.
Nič takega ni bilo.
Igra hopla hopa, da proslavimo?
Hopla hop?
O, ne. Kaj naj? Skriti ga moram.
-Wembley? -Ja?
-Kaj si naredil? -No…
Ne… Bizel.
-Bizel si mi dal… -Ja.
Živijo!
Če koga zanima, Arhivarka je prispela.
-To sem jaz. Živijo. -Arhivarka.
Prav lep pozdrav.
Jaz sem Red!
Pozdravljeni, ljubčki.
-Živijo. -Hej.
-Dobrodošli. -Kje je ta razvpit bizel?
No tukaj…
O, ne! Bizel je izginil.
Kje je?
Saj ste dejansko imeli bizel, ne?
Čisto zares.
Niste si ga le predstavljali?
-Ne, ne. -O, ne.
Jaz imam zelo žive sanje. Rada bi se pogovorila o tem.
-Jaz sanjam le o bizlu, prav? -Poiskat ga grem.
-Kje si, bizel? -Našli ga bomo. Prisežemo.
Iskren fragel si, zato ti verjamem.
A če bo tvoj brezrokavnik največji zaklad na tej poti, bom razočarana.
Saj mi je všeč. Ljubek si v njem.
No… Ja.
Dva imam.
-Bizel. Po bizel grem. -Ja. Hvala.
Tu ga ni.
Zakaj si nataknil bizel na moj balubij?
Nisi opazil, da je prozoren?
Ja, zdaj vidim.
Toda brez skrbi. Samo v muzej ga morava spraviti.
-Ja? -Takole bova.
Oblekel se bom v najstarejšega fragla
in počakal, da gre pravi spat.
Ko bo zaspal, bom vsem napisal, da sem zaspan.
Zakril bom svoje sledi in izkopal predor do muzeja.
Mergelska kraljica.
Nato bo prišla Henček in rekla…
-Ti nisi najstarejši fragel. -Odvrnil bom…
Ja, pa sem.
-Ona bo nato rekla… -Dokaži.
-Jaz pa bom rekel… -Tako star sem.
Kaj?
Skrij ga pod srajco in vrni na polico.
Noro. Lahko bi uspelo.
Dobro. Poskusiva še enkrat?
Pa dajva. Le kaj se lahko sfiži?
Mislil sem, da bo šlo.
Spusti mi rep.
Malo sva potolčena.
Ne gre dol.
Krasno. Ravno tisto, kar skušam skriti,
je obtičalo v stvari, ki jo vsi iščejo.
Boober, mislim, da vsi ne iščejo bizla.
-Vsi iščejo bizel. -Sta ga videla?
Ne.
Sploh ne.
Povejta, če bosta.
Krasno. Res krasno.
Kaj, če jaz sem čuden?
Če ne izgledam kot drugi?
In se stene podrejo in kamenje skotali?
Kaj, če me je strah?
Kaj, če me je sram?
In ta repni balubij s svojim bleščanjem
poudari vse moje napake?
Lahko neha žareti?
Sem lahko tak kot vsi drugi?
Vedno ko luči se zatemnijo, kolena se mi zašibijo.
Strah me je, da bodo strmeli v moj rep. To je res.
V glavi imam zmedo, stres me ohromi,
kar naprej se mi porajajo dvomi.
Na koncu dne si želim,
da bi nehal žareti, žareti.
Želim si, da bi nehal žareti.
Ja.
Nogavica. Ne žari več.
Pozneje se mi zahvali.
Je tako težko iti do koša na plaži?
Veš, Zobnik, ves dan lahko pobiram plastiko iz morja,
a če vsi drugi povsod odmetavajo smeti,
ne bom ničesar spremenila.
Nekaj smeti sem vsaj uporabila za to napravo.
Tako Doki namoči piškot.
Lepo steče po grlu.
Glej, Zobnik. Plastični odpadek.
Le kaj naj z njim? Ga vržem v morje?
Ga pošljem Gobu, ki ne obstaja?
Imam noro idejo. Kaj, če ga dam v ta koš?
Čakaj malo.
Ojej.
Zobnik, na plaži ni koša.
Nekdo bi moral ukrepati. Jaz.
Ne bom kot drugi. Lahko sem del rešitve.
Mišek.
Preveč piškotov imaš.
-Ne. -Ne. Zaman je.
Ne gre dol.
-O čem se pogovarjata? -O! No…
-Samo, samo… -Booberjev bal…
-Vsi zaploskajmo! Plosk. -Ja.
Je tisto bizel?
-Zakaj je na tvojem balubiju? -Bizel?
Boober je likal oblačila, kar počne,
in se usedel na bizel.
-Zdaj pa ne gre dol. -Ja.
-Ni on kriv. -Niti malo.
Menim, da znam odlično presodili človeka.
Verjamem vama. Naj pomagam.
-O. Hvala. -Prosim.
Poglejmo. Znebimo se tega.
-Prijela ga bom. Pripravljen. -Dobro.
Se greste vleko repov?
No, veš…
Bizel!
-Lahko pojasnim. -Kaj…
Bizel je padel in…
Boober je raztegnil balubij, da bi ga ujel.
Čakaj malo. Meni si rekel,
-da se je usedel nanj. -Bom jaz. Obrni se, Boober.
-Prav. -Pripravi se. V dobrih rokah si.
-Ne zapiraj oči! -Nežno!
Naokoli greva.
Nežno. Vzletel je.
Živijo, družba. Pazi!
Kaj se dogaja?
Bizel je oživel in napadel Booberja.
Kaj?
Ni važno, kako je bizel prišel gor. Boober potrebuje pomoč.
Vem, kdo lahko pomaga.
-Vse popravimo. -Duzerji bodo.
-Ja. Ja. -V redu bo.
Čutim.
-Ne bi rekla. -Čutim to.
Popravilo bo trajalo več ur.
To! Enkratno!
Ne. Ne gre dol.
Lahko uporabimo listje mastnih jagod.
Bizel bomo zataknili med skale in te potisnili s pečine.
Ne!
Zaplešimo v krogu in sam bo zdrsnil dol.
Dovolj!
Če res hočete, da je bizel v muzeju,
bo šel nazaj v muzej na mojem repu.
Gradim fontano za hudega ata.
Gradim fontano, da zrasla bo solata.
Težek je.
Poglej te.
Mladika.
Poglej te.
Rad bi skrbel zate, a ne smem.
Očka mi je prepovedal.
Mogoče samo tokrat.
Kot moj mali dečko si.
Kot moj Mali.
Mali Mali.
Ja. Všeč mi je.
Izvoli vodo, Mali Mali.
Očitno je to moj novi dom.
Vsaj tišina je.
Oj!
Živijo, sem Joško.
Nov sosed? Dobrodošel!
Pri miru te bom pustil.
Oprosti. Pozabim, kako svilen korak imam.
Zakaj sediš na polici v muzeju z bizlom skrivnosti na repu?
Zdi se mi prav, da ga nekdo varuje.
Najbolj varno je,
če ga pritrdiš na telo. Ni tako?
Tudi jaz sem dolgo časa skrivala svoj balubij.
-Ha? -Odraščala sem pri ribniku Pst.
-Katerem ribniku? -Pst.
-Katerem ribniku? -Imenuje se Pst.
O, pardon.
-Najbrž vas pogosto ne razumejo. -Ti si prvi.
Oprostite.
V mojih koncih ni nihče žarel.
-Žarel? -Mislila sem, da sem edina.
Tudi vi žarite?
Hočem reči vi žarite? Jaz ne. Zakaj bi?
Najbrž veliko potujete, kaj?
Žarim, ja.
Ko sem najbolj sproščena.
Krasno je.
Ogromno časa sem presedela na robu ribnika
z repom v vodi, da bi skrila žarenje.
Nekoč pa sem spoznala, da sem lahko več.
Lahko sem jaz.
Včasih sanjam
o posebnem skrivnem kotičku v sebi,
a ne izdam ga tebi.
Takrat se mi zazdi, da drugačna sem.
Čas je, da postanem več kot to, kar sem.
Lahko lovim veter,
lahko tekmujem z dežjem.
Lahko izsledim pot strele in poskrbim, da se spet zabliska.
Lahko okusim sonce,
lahko okusim nebo.
Lahko okusim svet.
Ki dirja mimo mene, ko srce razbija mi.
Lahko lovim veter.
Včasih se delček mene
nabere globoko v meni in želi poleteti
visoko v nebo.
Ko začutim ta občutek, prepustim se mu.
In kmalu lahko poletim.
Lahko lovim veter.
Lahko tekmujem z dežjem.
Lahko izsledim pot strele in poskrbim, da se spet zabliska.
Lahko okusim sonce.
Lahko okusim nebo.
Lahko okusim svet, ki dirja mimo mene,
ko srce razbija mi.
Lahko lovim veter.
Mislil sem, da sem edini.
In da je žarenje slabo.
Žarenje ne more biti slabo.
Mene poglej.
Sem kar kul.
Kaj…
Fascibizel.
Fascibalubij.
Svojih brkov se bojim.
-Boober, kaj pa je? -Radi te imamo!
Nisem jim rekel za tisto, kar se ni zgodilo.
Družba, nekaj vam moram pokazati.
Bojim se, da vam ne bo všeč.
Kaj?
Tole.
-Gotovo se vam zdi čudno. -Kot zabava na repu.
Finofajn!
O tem sem nekoč sanjala. Moje sanje imajo mistično moč.
Se vam ne zdi čudno?
Čudno sijajno.
Naredi kaj, rep.
Tako, bizel je varen v tem…
Muzeju Strica Popotnika o Stricu Hura Popotniku.
To pa gre v uho.
Res je. Muzej je odprt, moje delo pa opravljeno.
Boober, vsi žarimo na svoj poseben način. Veš, kaj?
Edino prav je, da si zvest samemu sebi.
Ja.
-Neverjetno šponski ste! -Hvala.
Prihaja. In…
Bum!
Plastenka v košu!
Najbolj enostavna stvar na svetu in že pomaga.
Plastenka v košu pomeni eno manj v morju.
Majhne stvari so pomembne.
Ni važno, kdo ste, ali žarite navzven ali navznoter,
če sprejmete svojo posebnost,
ta postane najsvetlejši zaklad na svetu.
Prevedla Nena Lubej Artnak