Dans bekymringene vekk
Uro er for en annen dag
La musikken spille
Nede i Fraggelberget
Jobb bekymringene vekk
Dansing tar vi en annen dag
La fragglene leke
-Gobo. -Moki.
-Vembi. -Bober.
Vips.
Junior!
Hallo!
Reddiken min.
Dans bekymringene vekk
Uro er for en annen dag
La musikken spille
Nede i Fraggelberget
Fragglene: Tilbake til Fraggelberget
Nede i Fraggelberget.
Jeg pop og bopper våken. Jeg pop og bopper med et knips.
Jeg pop og bopper videre. Jeg pop og bopper til Vips!
Jeg pop og bopper flott. Jeg pop og bopper trendy.
Jeg pop og bopper over til min gode venn Vembi.
Moki, Moki!
Moki, Moki, pop og bopp.
Moki, Moki.
Når jeg spiller pop og bopp er jeg aldri særlig sober.
-Flott. -Så opp ned og av sted til kjære Bober.
Ja! Kom igjen, Bober.
Hvor er Bober?
Jeg sjekker hulen hans. Kanskje han har noe godt.
Hvis det er stopp på pop og bopp,
går jeg til portalen og ser om onkel Mac har sendt noe.
Ok.
-Gå på hendene-kappløp. -Hva?
Gå, gå!
Perfekt.
-Hei, Bober. -Vembi.
Se her. Fraggelhetens største klesvask-oppfinnelse.
-Oi. -Farvel, krøller.
Glatt som en nyfødt mergelunge.
-Bober! -Hva?
-Balubusen din brenner! -Hva?
-Den brenner ikke, den gløder. -Hva?
Hva foregår? Jeg vet ikke hva dette er.
-Det har aldri skjedd før. -Ingen krise.
-Det er ganske kult. -Nei, Vembi, det er ikke kult.
Det er ingenting, for det skjedde aldri.
-Forstått? -Ok.
-Vembi. -Oi!
Lov meg at du aldri forteller noen om dette! Lov meg det!
Ok, Bober. Jeg lover.
Ok.
Hei, kompis.
Ok, ok. Jeg vet at det er spennende.
Hei… Ok, ok. Hei, hei.
Ja, jeg liker deg også, Sprockie.
Jeg var ute og tok vannprøver, og det er innmari mye søppel på stranda.
Jeg begynte å plukke det opp, og plutselig var sekken full.
Jeg er som søplas julenisse.
Enda en pakke til Gobo?
Hva om jeg er Gobo? Som et kallenavn. Ei tante kalte meg Gobo.
Nei, hun kalte meg Jojo.
Tuller du med meg? Har noen sendt meg en vannflaske?
Søppel i havet, søppel i posten. Dette er et alvorlig problem for miljøet.
Jeg begynner å tro at hele verden har søppelfest.
Traff.
Hvem sender en plastflaske?
Det er meg!
Onkel reisende Mac. Jeg var i utkanten av Det ytre rom.
Jeg skal ikke bli for teknisk, men det er der det harde og det våte møtes.
Der lå det en unik skinnende artefakt.
Jeg kom på et navn umiddelbart.
Buzul!
Og jeg skjønte straks hva den brukes til. Samle hemmeligheter.
Jeg er redd for barten min.
Og så forsvant den plutselig.
Ble jeg lei meg? Selvfølgelig.
Viste jeg det? Ikke i det hele tatt.
Slapp av, Gobo. Helter har veldig korte nedturer,
etterfulgt av store triumfer.
Jeg lovet å aldri miste den igjen.
Gobo, bygg et museum i Fraggelberget og sett buzulen der.
Du kan kalle det noe beskjedent, som
"Onkel reisende Macs museum, hurra, onkel reisende Mac".
Kjærlig hilsen reisende Mac.
"PS: For at den sjeldne buzulen skal bli godt dokumentert,
har jeg bedt Arkivaren om å komme på besøk."
-Arkivaren? -Oi! Arkivaren.
Beskytteren av alle viktige skatter skal hjelpe oss med Hemmelighetenes buzul.
Hemmelighetenes buzul. Kult!
Spesielt for meg, siden jeg ikke har noen hemmeligheter akkurat nå.
Det er ingen hemmelighet at jeg er opprømt over at Arkivaren kommer.
Hun er så verdensvant og bereist og ganske lik meg.
Mystiske vesener.
Jeg vet ikke hva "det" er, men hun har det.
-Ja. -Ja, vakker.
-Slående! -Nydelig.
-Henrivende. -Ja.
-Ok, ok. Tilbake til meg. -Å…
-Bober, kom og ta en nærmere titt. -Han har det fint der.
Dere vet hvordan noen fraggler ser bedre på lang avstand?
Bober er sånn.
-Ja, jeg har hørt om det. -Akkurat.
Vann.
Det var vått vann.
-Er du tørst? -Junior, hva er det du driver med?
Vel, siden vi har så mye vann,
tenkte jeg at jeg kunne avse lite grann til plantene.
-Nei. -Og trærne.
-Nei. -Og grønnsakene.
Nei!
Slutt å like ting! Henger du med?
Jeg henger med.
Tørst.
Hva… Hva…
-Junior! Stopp henne! -Skal bli, pappa!
Ok.
Det er siste gang en fraggel stjeler vårt dyrebare vann.
Vi må finne en måte å vokte det og vise det frem på.
Som en fontene?
Nei. Som en fontene!
Akkurat, pappa.
Arkivaren kommer snart. Vi må finne ut hvor onkel Macs museum skal være.
Ja…
Hva med i Det evige mørkes hule?
Det er litt mørkt.
-Jeg har det. Vi prøver Klistergulv-hulen. -For klissete. Så stille du er, Bober.
-Ikke fordi han skjuler noe. -Kanskje vi kan prøve Fjellhylle-hulen.
Dette er helt perfekt. Tre ganger hurra for Bober Fraggel!
Hurra, hurra, hurra, hurra!
-Fire. -Ja.
Det var da så lite.
Skal vi feire med pop og bopp?
Pop og bopp?
Å nei! Hva skal jeg gjøre? Jeg må skjule den.
-Vembi? -Ja?
-Hva var det du gjorde? -Vel…
-Nei! Buzulen. Satte du buzulen på… -Ja.
Hallo?
Hvis noen er interessert, så har Arkivaren kommet.
Det er meg. Hei.
Arkivaren.
Hjertelig velkommen.
Jeg heter Vips!
Hallo, små fraggelvenner.
-Hallo. -Hei.
-Velkommen. -Så hvor er den berømte buzulen?
Vel, den er…
Å nei! Buzulen er borte.
Hva skjedde med den?
Men dere hadde faktisk buzulen, ikke sant?
Ja. Absolutt.
Det var ikke noe dere drømte opp?
-Nei, nei. -Nei.
Men jeg har livaktige drømmer som jeg gjerne vil snakke med deg om.
-Drømmen min er å finne buzulen. -Da skal jeg finne buzulen.
-Kom hit, buzul. -Vi skal finne buzulen. Æresord.
Du er en ærlig liten fraggel, og jeg tror deg.
Men hvis vesten din blir den største skatten jeg ser, blir jeg rimelig skuffet.
Men jeg liker den. Du er veldig søt i den.
Vel… Ja.
Jeg har to av dem.
-Buzulen. Jeg skal hente buzulen. -Ja. Takk.
Ikke der borte.
Hvorfor satte du buzulen på balubusen min? Du ser kanskje at den er gjennomsiktig.
Ja, jeg innser det nå. Men slapp av, vi må bare lure den tilbake til museet.
-Ja? -Jeg skal si hvordan…
Jeg kler meg ut som verdens eldste fraggel og venter til han tar en blund.
Når han gjør det, skriver jeg til alle at jeg er trøtt
og skjuler mine spor, så jeg kan grave meg inn i museet.
Mergel-dronningen.
-Så kommer Laki bort og sier… -Du er ikke verdens eldste fraggel.
Og jeg sier…
Jo, det er jeg.
-Og hun sier… -Bevis det.
-Og jeg sier… -Jeg er så gammel.
Vent, hva?
Bare gjem den under skjorta og lur den opp på fjellhylla.
Det er så sprøtt at det kan funke.
Ok, en gang til, Bober?
Ja, hvorfor ikke? Hva kan gå galt?
Jeg trodde det ville funke!
Vembi, slipp halen min.
-Ok, noen blåmerker. -Den sitter fortsatt fast.
Flott. Den ene tingen jeg prøver å skjule, er under den ene tingen alle leter etter.
Bober, jeg tror ikke alle leter etter buzulen.
-Alle leter etter buzulen. -Har dere sett den?
Nei.
Absolutt ikke.
Si ifra hvis dere finner den.
Perfekt. Dette er helt perfekt.
Tenk om jeg er den rare
Tenk om jeg er den skikkelig sære
Tenk om alt raser sammen og faller i grus
Men hvis jeg føler frykt
Og en del av meg skammer meg
Og min balubus-hales lysende skinn Bare lyser opp mine feil
Så glød heller bort, glød av sted
Jeg vil jo helst være som alle andre er
Så hver gang jeg merker at lyset dempes
Begynner en indre kamp som må kjempes
Jeg frykter at alle Skal stirre på halen min, se
Hvem vet hvor lenge jeg tåler det presset? Tenk om jeg kunne slippe det stresset
Så jeg ønsker meg mest av alt
At den kan gløde, gløde
At den kan gløde, gløde langt av sted
Ja.
En sokk. Jeg fikk den til å "gløde av sted".
Takk meg senere.
Er det så vanskelig å gå bort til gjenvinningsdunken på stranda?
Sprocket, jeg kan bruke hele dagen på å fiske opp plast fra havet,
men hvis resten av verden kaster søpla som konfetti,
så hjelper det ingenting.
Men jeg fikk da brukt søpla til å lage denne mekanismen.
Sånn dunker Doc en kjeks.
Klumpete og god.
Se, Sprocket. Plastavfall.
Hva skal jeg gjøre med det? Kaste det i havet?
Sende det til fantasifiguren Gobo?
Jeg har en sprø idé. Hva med gjenvinningsdunken?
Vent litt.
Jøye meg. Sprocket, det er ingen gjenvinningsdunk på stranda.
Noen burde gjøre noe. Jeg burde gjøre noe. Jeg kan være en del av løsningen.
Å, kompis.
Det er for mange kjeks.
-Nei, Vembi, det nytter ikke. -Nei.
Den sitter helt fast.
-Hva snakker dere om? -Vel…
-Bare… -Bobers bal…
-Klapp i hendene! Klapp, klapp. -Ja.
Er det buzulen?
-Hvorfor er den på balubusen din? -Buzul?
Bober strøk klærne sine, slik som han pleier,
og han satte seg på buzulen.
-Og nå sitter den fast. -Ja.
-Det var ikke hans skyld. -Nei.
Jeg ser på meg selv som en fraggelkjenner…
…og jeg tror på hvert eneste ord. Jeg hjelper dere.
-Flott. -Vær så snill.
Skal vi se. Vi tar av denne.
-Jeg skal ta tak i den. Klar, og… -Ok.
Leker dere haletrekking?
Du skjønner…
-Buzulen! -Jeg kan forklare.
Buzulen falt, og på heroisk vis tok Bober imot den med balubusen…
-Du sa at Bober satte seg på buzulen. -Vent litt. Jeg tar meg av dette.
Ok, Bober, snu deg rundt.
-Ok. -Skal vi se.
Du er i trygge hender, Bober.
-Ikke lukk øynene! -Forsiktig!
Vi snurrer rundt.
Vær forsiktig! Der lettet jeg.
Hei, folkens. Oi! Se opp!
Hei, hva er det som foregår her?
Buzulen ble levende og ble besatt av Bober.
Hva?
Jeg bryr meg ikke om hva som skjedde. Vennen vår trenger hjelp.
Jeg vet om noen som kan løse problemet.
-Dosere fikser alt. -Doserene greier det.
-Ja, ja. -Det blir bra.
Jeg kjenner det.
-Neppe. -Hei, jeg kjenner det.
Det vil ta flere timer å fikse dette.
Jippi! Det er fantastisk!
Nei, den sitter fast.
Vi kan gni fettbærblader på deg.
Vi fester buzulen mellom noen steiner, og så stuper du fra en klippe!
Ikke tale om! Vi må danne en sirkel, holde hender og danse den av.
Nok! Hvis alle virkelig trenger at buzulen skal tilbake til museet,
så skal den tilbake til museet sittende fast på halen min.
Lager fontene så pappa blir blid
Lager fontene så jeg slipper pappas raseri
Oi, den var tung.
Å, se på deg.
En liten spireunge.
Se på deg.
Jeg skulle gjerne stelt med deg, men jeg bør ikke det.
Pappa sa at jeg ikke skulle det. Men kanskje bare denne ene gangen?
Du er som min lille fyr.
Som min junior.
Junior Junior.
Ja, det liker jeg.
Her er litt vann til deg, Junior Junior.
Jeg bor visst her nå.
Det er i det minste stille.
Hei!
Hei, jeg heter Broge. Har du nettopp flyttet inn? Velkommen!
Ok, jeg skal ikke plage deg.
Unnskyld. Jeg glemte hvor silkemykt jeg går.
Får jeg spørre om hvorfor du sitter i museet
med det som ser ut som buzulen på halen?
Jeg syns bare at noen burde være her og passe på buzulen.
Og hva er vel tryggere enn å feste den til kroppen?
Jeg pleide også å bruke mye tid på å skjule balubusen min.
Jeg vokste opp ved Hysj-dammen.
-Hvilken dam? -Hysj.
-Hvilken dam? -Nei, nei, den heter Hysj-dammen.
-Å, unnskyld. Det skjer nok hele tiden. -Nei, det var første gang.
Unnskyld.
Det er lite glød der jeg er fra.
-Glød? -Jeg følte at jeg var den eneste.
Gløder du også? Jeg mener, gløder du? Det gjør ikke jeg. Hvorfor skulle jeg det?
Du reiser mye med jobben, ikke sant?
Ja, jeg gløder når jeg føler meg veldig komfortabel med meg selv.
Det er strålende.
Jeg har sittet så mye ved bredden av den ensomme dammen
med halen i vannet fordi jeg desperat ønsket å skjule gløden.
Men en dag innså jeg at jeg kunne være noe mer.
Jeg kunne være meg.
Noen ganger når jeg drømmer Om et hemmelig sted jeg liker inni meg
Som skjuler meg
Skimter jeg en annen del Som lever dypt der inne
Og vil være meg Mer enn meg
La meg fly av sted
Vinden er min venn
Jeg kan følge lynets vei til jorden Og få nye lyn igjen
Gi meg glimt av sol
Gi meg duft av regn
La meg være med som den jeg er Og vis det gjerne med et tegn
La meg fly av sted
Noen ganger føler jeg en annen I mitt indre som vil opp og fly
Høyt i sky
Når det kommer, er det best Å la det bli en hjertets fest
Og sveve med Langt av sted
-La meg fly av sted -La meg fly av sted
-Vinden er min venn -Vinden er min venn
Jeg kan følge lynets vei til jorden Og få nye lyn igjen
-Gi meg glimt av sol -Gi meg glimt av sol
-Gi meg duft av regn -Gi meg duft av regn
La meg være med som den jeg er Og vis det gjerne med et tegn
-La meg fly av sted -La meg fly av sted
La meg fly av sted
Jeg trodde jeg var alene. Jeg trodde det var galt å gløde.
Det kan ikke være galt å gløde.
Se på meg.
Jeg er riktig så kul.
Hva?
Utro-buzulig.
Utro-balubuslig.
Jeg er redd for barten min.
-Bober, hva foregår? -Vi er uansett glad i deg!
Slapp av, jeg har ikke sagt noe om det som ikke skjedde.
Folkens, det er noe jeg må vise dere,
og jeg frykter at dere ikke vil like det.
Hva?
Det er dette.
-Dere syns nok det er underlig… -Som en fest på halen din.
Det er kultastisk!
Som noe fra en av drømmene mine. Drømmene mine har mystiske krefter.
-Syns dere ikke det er underlig? -Underlig fantastisk.
Kom igjen, hale. Gjør noe.
Vel, nå som buzulen er trygg her i…
Reisende Macs museum for reisende Mac, hurra, Macs museum.
For et fengende navn.
Det er det så sannelig. Nå som det er åpent, er jobben min gjort.
Bober, vi gløder alle på våre egne spesielle måter.
Og vet du hva?
Å være deg selv på din egen spesielle måte, er det eneste rette.
Ja.
Du er så kul!
Takk.
Nå skjer det snart. Og…
Bang!
Flaske i dunken!
Flaske i dunken
Det er så enkelt, og det har allerede gjort en forskjell.
Hver flaske er én flaske mindre i havet.
Det handler om de små tingene.
Samme hvem du er, enten gløden din lyser på utsiden eller på innsiden,
når du omfavner det som er spesielt ved deg selv,
blir det til verdens mest skinnende skatt.
Tekst: Espen Stokka