"הרחיקו את הצרות בריקוד
דאגות נועדו ליום אחר
תנו למוזיקה להתנגן
בפרוגל רוק
הרחיקו את הדאגות בעבודה
ריקודים נועדו ליום אחר
תנו לפרוגלים לשחק…"
אנחנו גובו. -מוקי.
ומבלי. -בובר.
רד!
ג'וניור!
שלום!
אוי. הצנונית שלי!
"הרחיקו את הצרות בריקוד
דאגות נועדו ליום אחר
תנו למוזיקה להתנגן
בפרוגל רוק בפרוגל רוק."
"הפרוגלים: בחזרה לפרוגל רוק"
בפרוגל רוק.
"אני עושה פופ ובופ כשאני ער
אני עושה פופ ובופ במיטה
אני לא מפסיק עם הפופ ובופ
אני פופ ובופ אל רד
אני עושה פופ ובופ מעולה
כמו באספת פופ ובופ
אני עושה פופ ובופ לחברי הטוב, ומבלי…"
ווהה! מוקי, מוקי, מוקי!
מוקי, מוקי, פופ ובופ.
מוקי, מוקי, מוקי.
"כשמדובר בפופ ובופ
יש לי תרגילים…"
יפה. -"אז אני מתהפכת
ומוסרת לבובר…"
כן! קדימה, בובר.
איפה בובר לעזאזל?
אלך לבדוק במערה שלו. אולי יש לו חטיפים.
טוב, אם יש הפסקת פופ ובופ,
אלך לשער לחלל החיצון כדי לבדוק אם הדוד שלי מאט שלח משהו.
בסדר.
מרוץ הליכה על הידיים. -מה?
קדימה!
מושלם.
היי, בובר. -ומבלי.
הבט וראה, מכשיר הכביסה הנפלא ביותר המוכר למין הפרוגלי.
וואו. -ביי-ביי, קמטים.
חלק כמו מורגל תינוק שאך נולד.
בובר! -מה?
הבלוביוס שלך עולה באש.
הוא לא עולה באש. הוא זוהר. -מה…
מה קורה? אני לא יודע מה זה.
זה לא קרה מעולם. -זה לא נורא, בובר.
זה דווקא די מגניב. -לא, ומבלי. זה לא מגניב.
זה בעצם שום דבר. שום דבר כי לא קרה שום דבר.
מבין? -בסדר.
ומבלי. -מה?
תבטיח לי שלא תספר על זה לאיש לעולם!
תבטיח!
בסדר, בובר. אני מבטיח.
בסדר.
שלום, חבר.
בסדר. בסדר. אני יודעת. זה מרגש מאוד.
היי, בסדר. היי, היי.
כן, גם אני די מחבבת אותך, ספרוקי.
אז יצאתי לאסוף דוגמיות מים
ולא תאמין כמה זבל יש בחוף.
אז התחלתי לאסוף אותו ומהר מאוד התיק שלי היה מלא.
תראה אותי. אני כמו סנטה קלאוס של הזבל.
חבילה נוספת לגובו?
אולי אני גובו.
זה כינוי.
הייתה לי דודה שנהגה לקרוא לי גובו.
רגע, לא, היא קראה לי יו-יו.
זו בטח בדיחה.
מישהו שלח לי בקבוק מים?
זבל באוקיינוס. זבל בדואר.
זו בעיה חמורה לסביבה שלנו.
אני מתחילה להאמין שהעולם כולו עורך מסיבת זבל.
קלעתי.
מי היה שולח בקבוק פלסטיק?
זה אני…
דודך מאט המטייל.
לא מזמן הגעתי לקצה החלל החיצון,
שם, בלי להעמיק בעגה מדעית,
חומר קשה פוגש חומר רטוב.
היה שם חפץ נוצץ וייחודי.
שמו צץ בי מייד.
ביזל.
והייעוד שלו היה לי ברור מייד.
איסוף סודות.
אני מפחד מהשפם שלי.
וממש כך, הוא נעלם.
האם התעצבתי? כמובן.
האם הראיתי את זה? אפילו לא פעם אחת.
אל תדאג, גובו, לגיבורים יש רק רגעי שפל קצרים
שבעקבותיהם מגיעים ניצחונות עצומים.
נשבעתי שלעולם לא אאבד אותו שוב.
גובו, בנה מוזיאון בפרוגל רוק ותציב בו את הביזל.
תן לו שם צנוע כמו
"מוזיאון דוד מאט המטייל, הידד, דוד מאט המטייל."
באהבה, דודך מאט המטייל.
"נ"ב, כדי להבטיח שהביזל הנדיר יתועד היטב,
הזמנתי ביקור של רשמת הארכיון."
רשמת הארכיון? -וואו. רשמת הארכיון.
שומרת כל האוצרות החשובים…
והיא תבוא לעזור לנו עם ביזל הסודות.
ביזל הסודות. מגניב.
במיוחד בשבילי,
אדם שלא שומר כל סוד כרגע.
זה לא סוד…
שאני נלהבת מאוד שרשמת הארכיון באה
היא אשת העולם הגדולה, היא טיילה רבות ו…
היא דומה לי מאוד.
יצורים קסומים.
אני לא יודעת מה זה, אבל יש לה את זה.
כן. -כן, יפהפייה.
מופלאה. -מהממת.
כובשת. -בהחלט.
בסדר, בסדר, עכשיו תחזרו אליי. -מה?
היי, בובר. בוא לראות מקרוב.
הוא בסדר שם.
נכון שיש פרוגלים שרואים טוב יותר מרחוק?
אז בובר כזה.
כן, שמעתי על זה. -בטח. כן.
מים.
המים האלה רטובים.
אתה צמא? -מה…
ג'וניור, מה אתה עושה?
חשבתי שמכיוון שיש לנו כל כך הרבה מים,
אוכל לתת טיפה לצמחים?
לא. -ולעצים?
לא. -ולירקות?
לא!
תפסיק לאהוב דברים. ברור?
ברור.
צמא.
מה… מה…
ג'וניור! עצור אותה! -כן?
אני על זה, אבא!
בסדר.
זו הפעם האחרונה שפרוגל גונב את המים היקרים שלנו.
אנחנו צריכים למצוא דרך להגן עליהם ולהציג אותם לראווה.
כמו מזרקה?
לא. כמו מזרקה!
כן, אבא.
רשמת הארכיון תגיע בקרוב
ואנחנו עוד צריכים למצוא מקום למוזיאון של דוד שלי מאט.
כן, אה…
אולי במערת האפלה הנצחית?
קצת חשוך כאן.
אני יודעת. בואו ננסה את מערת הרצפה הדביקה.
לא, דביק שם מדי. בובר, אתה שקט מאוד.
זה לא מכיוון שהוא מסתיר משהו.
אולי כדאי שננסה את מערת מדף הסלע.
זה פשוט מושלם.
שלוש קריאות הידד לבובר פרוגל.
הידד, הידד, הידד, הידד!
אלה היו ארבע. -כן.
זה היה שום דבר.
נשחק בפופ ובופ כדי לחגוג?
פופ ובופ?
אוי, לא.
מה אעשה? אני חייב להסתיר את זה.
ומבלי? -כן?
מה עשית עכשיו? -טוב…
לא! הביזל?
שמת לי את הביזל על ה… -כן.
שלום?
אם מישהו מעוניין, רשמת הארכיון הגיעה.
זו אני. היי.
רשמת הארכיון.
ברכות חמות.
אני רד.
שלום, פרוגלים מתוקים שלי.
שלום. -היי.
ברוכה הבאה. -עכשיו, איפה הביזל הידוע לשמצה?
טוב, הוא…
אוי, לא. הביזל נעלם.
מה קרה לו?
אבל הביזל בידיכם, נכון?
כן. בהחלט.
זה לא היה סתם חלום?
לא, לא. -לא.
אבל לי יש חלומות אמיתיים מאוד שאשמח לדבר איתך עליהם.
החלום שלי הוא למצוא את הביזל, בסדר? -זה הסימן שלי למצוא את הביזל.
לכאן, ביזל. -אנחנו נמצא את הביזל.
אנחנו נשבעים.
אתה פרוגל קטן והגון, ואני מאמינה לך.
אבל אם הווסט שלך יהיה האוצר הגדול ביותר שאראה בנסיעה הזו,
אני אתאכזב מאוד.
אבל הוא מוצא חן בעיניי,
זה מראה חמוד מאוד.
טוב… כן.
יש לי שניים.
הביזל. כן, אלך להביא את הביזל. -כן. תודה.
הוא לא כאן.
למה שמת את הביזל על הבלוביוס שלי?
ודאי הבחנת שהוא שקוף.
כן, עכשיו אני מבין את זה.
אבל אל תדאג,
צריך רק להבריח אותו חזרה למוזיאון.
כן? -וכך נעשה זאת.
אתחפש לפרוגל הזקן בעולם
ואמתין שהזקן האמיתי יתפוס תנומה.
כשהוא יעשה זאת, אכתוב לכולם פתק ואגיד שאני עייף,
ובכך אטשטש את עקבותיי וזה יאפשר לי לחפור תעלה למוזיאון.
מלכת המורגלים.
ואז הנצ'י תיכנס ותגיד…
אתה לא הפרוגל הזקן בעולם.
ואני אגיד…
בטח שכן.
והיא תגיד… -תוכיח.
ואני אגיד… -אני זקן מאוד.
רגע, מה?
למה שלא תכניס את זה מתחת לחולצה שלך ותבריח את זה חזרה למדף?
זה מטורף כל כך שזה עשוי לעבוד.
בסדר, עוד פעם אחת, בובר?
בסדר, למה לא? מה כבר יכול להשתבש?
חשבתי שזה יעבוד.
ומבלי, עזוב את הזנב שלי!
בסדר, כמה חבורות.
זה עדיין תקוע.
מושלם. הדבר היחיד שאני מנסה להחביא
תקוע מתחת לדבר האחד שכולם בפרוגל רוק מחפשים.
בובר, אני לא חושב שכולם מחפשים את הביזל.
כולם מחפשים את הביזל. -ראיתם אותו?
לא.
בשום אופן לא.
תודיעו לנו אם תמצאו אותו.
מושלם. זה פשוט מושלם.
"מה אם אני המוזר?
מה אם אני לא נראה כמו כולם?
והקירות יתחילו להתמוטט והסלעים ייפלו?
מה אם אני מפחד?
ויש בי חלק שמתבייש?
והבלוביוס בקצה הזנב והמבט המאיר שלו
מאירים את כל הפגמים שלי?
אז האם הוא יכול פשוט לזהור מכאן?
האם אני יכול פשוט להיות כמו כולם?
כי בכל פעם כשהאור מתעמעם
ברכיים רועדות וראשי מסתחרר
אני מפחד שהם יבהו בזנב הבלוביוס שלי
זה נכון
המוח שלי מבולגן ואני לחוץ מאוד
אני מפקפק בכל צעד
ובשורה התחתונה
הלוואי שהוא היה זוהר, זוהר, זוהר
הלוואי שהוא היה זוהר, זוהר, זוהר מכאן."
כן.
גרב. גרמתי לו לזהור מכאן.
תודה לי אחר כך.
כמה קשה להגיע לפח המחזור בחוף?
תשמע, ספרוקט.
אני יכולה לבלות יום שלם בהוצאת פלסטיק מהאוקיינוס,
אבל אם שאר העולם ימשיך לזרוק זבל כמו קונפטי,
מה זה ישנה?
לפחות הצלחתי להשתמש בחלק מהזבל שמצאתי למתקן הזה.
וכך דוק טובלת עוגייה.
היא יורדת עם גושים.
תראה, ספרוקט, זבל פלסטיק.
מה אעשה בו? אזרוק לאוקיינוס?
אשלח אותו בדואר לאדם בדיוני ששמו גובו?
יש לי רעיון מטורף. אולי אכניס אותו לפח המחזור הזה?
רק רגע.
אלוהים אדירים.
ספרוקט, אין פח מחזור בחוף.
מישהו צריך לעשות משהו. אני צריכה לעשות משהו.
אני לא צריכה להיות כמו כולם. אני יכולה להיות חלק מהפתרון.
חבר.
יש לך יותר מדי חטיפים.
לא. -לא, לא, ומבלי, זה לא יעבוד.
זה ממש תקוע.
על מה אתם מדברים? -טוב…
רק… -הבלו…
כולם, למחוא כפיים! למחוא. -כן.
זה הביזל?
מה הוא עושה על הבלוביוס שלך? -ביזל?
טוב, בובר גיהץ את הבגדים שלו, כמו תמיד,
והוא התיישב על הביזל.
ועכשיו הוא תקוע. -כן.
שלא באשמתו. -בכלל.
תשמעו, אני חושבת שאני שופטת אופי מעולה…
ואני מאמינה לכל מילה שאמרת. אני אעזור לכם.
מעולה. תודה. -בבקשה.
בואו נראה. בואו ניפטר מזה.
אני אתפוס את זה. מוכנים? ו… -בסדר.
אתם משחקים ב"משוך בזנב"?
תביני…
הביזל!
אני יכול להסביר. -מה?
הביזל נפל ו…
ובובר מתח בגבורה את הבלוביוס שלו כדי לתפוס אותו…
רק רגע. אמרת לי שבובר
התיישב על הביזל. -רק רגע. אני אטפל בזה.
בסדר, בובר. תסתובב.
בסדר. -הנה זה בא. הנה זה בא.
אתה בידיים טובות, בובר. הנה זה בא.
אל תעצום עיניים! -בעדינות.
אנחנו עושים סיבוב.
תהיי עדינה. אני באוויר.
היי, חברים. זהירות. מה…
היי, מה… מה קורה כאן?
הביזל קם לתחייה והיה כפייתי כלפי בובר.
מה?
לא אכפת לי איך הביזל הגיע לשם. בובר חבר שלנו והחבר שלנו צריך עזרה.
ואני מכיר מישהו שיכול לפתור את הבעיה הזו.
דוזרים יכולים לתקן הכול. -כן, הדוזרים יכולים לעשות את זה.
כן, כן. -זה יהיה טוב.
אני מרגיש את זה.
לא נראה לי. -היי, אני מרגיש את זה.
זה תיקון שייקח שעות.
יש! זה מדהים!
לא. זה תקוע.
תמיד אפשר למרוח עליך עלי גריזיות, בובר.
לא, נתקע את הביזל בין סלעים
ואז נזרוק אותך מצוק!
מה פתאום.
אנחנו צריכים לעמוד במעגל, להחזיק ידיים ולרקוד עד שזה ירד.
מספיק!
אם כולם צריכים כל כך שהביזל יחזור למוזיאון,
הוא יחזור למוזיאון, כשהוא דבוק לזנב שלי.
אני מכין מזרקה לאב השתלטן שלי
אני מכין מזרקה כדי שאבא שלי לא יכעס
זה כבד.
תראה אותך.
גבעול תינוק קטן.
תראה אותך.
אני רוצה מאוד לטפל בך, אבל אסור לי.
אבא שלי אמר לי לא לעשות את זה.
אבל אולי רק הפעם.
אתה הבחור הקטן שלי.
אתה הג'וניור שלי.
ג'וניור ג'וניור.
כן. זה מוצא חן בעיניי.
קצת מים בשבילך, ג'וניור ג'וניור.
טוב, נראה שאני גר פה עכשיו.
לפחות שקט כאן.
היי!
היי, אני ג'וגי.
בדיוק עברת לגור כאן? ברוך הבא.
בסדר, לא אפריע לך.
אני מתנצלת. לפעמים שאני שוכחת כמה הצעדים שלי חרישיים.
האם יורשה לי לשאול למה אתה יושב על מדף במוזיאון
עם מה שנראה כמו ביזל הסודות על הזנב שלך?
אני פשוט חושב שמישהו צריך להיות כאן כדי… לשמור על הביזל.
ומה בטוח יותר
מאשר לחבר אותו לגוף, נכון?
תשמע, גם אני נהגתי להשקיע זמן רב בהסתרת הבלוביוס שלי.
הא? -גדלתי ליד אגם ששש.
איזה אגם? -ששש.
איזה אגם? -לא, קוראים לו אגם ששש.
סליחה.
זה בטח קורה כל הזמן, מה? -לא, זו הפעם הראשונה.
מצטער.
בכל אופן, אין הרבה זוהר במקום שגדלתי בו.
זוהר? -הרגשתי שאני היחידה.
גם את זוהרת?
כלומר, את זוהרת? כי אני לא זוהר. למה שאזהר?
אז… את בטח מרבה בנסיעות לעבודה, מה?
אני זוהרת, כן.
בכל פעם כשאני מרגישה בנוח עם עצמי.
זה מופלא.
השקעתי זמן רב מאוד מחיי בישיבה על גדות האגם הבודד הזה
כשהזנב שלי במים,
ואני משתדלת מאוד להסתיר את הזוהר שלי.
ואז, יום אחד, הבנתי שאני יכולה להיות יותר מזה.
אני יכולה להיות אני.
"לפעמים כשאני חולמת
על מקום סודי ומיוחד שאני אוהבת בתוכי
שמסתיר אותי
אז יש לי תחושה שאני אחרת מופיעה
והגיע הזמן להיות יותר מאני
אני יכולה לרדוף אחר הרוח
אני יכולה להתחרות בגשם
אני יכולה לעקוב אחרי המסלול שהברק יוצר
ולגרום לו להבהב שוב
אני יכולה לטעום את השמש
אני יכולה לטעום את השמיים
אני יכולה לטעום את העולם
שחולף על פניי כשלבי מתחיל לעוף
אני יכולה לרדוף אחר הרוח
לפעמים יש בי חלק
שמתנפח בתוך לבי ורוצה לעוף
לעוף גבוה
כשאני מרגישה שזה מתחיל, אני מאפשרת לזה לקחת אותי מהלב
ופתאום אני יכולה לעוף
אני יכול לרדוף אחר הרוח -אני יכולה לרדוף אחר הרוח
אני יכול להתחרות בגשם -אני יכולה להתחרות בגשם
אני יכולה לעקוב אחרי המסלול שהברק יוצר
ולגרום לו להבהב שוב
אני יכול לטעום את השמש -אני יכולה לטעום את השמש
אני יכול לטעום את השמיים -אני יכולה לטעום את השמיים
אני יכול לטעום את העולם שחולף על פניי
כשלבי מתחיל לעוף
אני יכולה לרדוף אחר הרוח -אני יכול לרדוף אחר הרוח
אני יכולה לרדוף אחר הרוח."
חשבתי שאני לבד.
חשבתי שלזהור זה רע.
אוי, לזהור לא יכול להיות רע.
תראה אותי.
אני די מגניבה.
מה…
ביזל מגדר הרגיל.
בלוביוס מגדר הרגיל.
אני מפחד מהשפם שלי.
בובר, מה קורה? -לא משנה מה זה, אנחנו אוהבים אותך.
אל תדאג. לא סיפרתי להם על מה שלא קרה.
חברים, אני צריך להראות לכם משהו
ואני חושש שזה לא ימצא חן בעיניכם.
מה?
זה.
אני יודע שתחשבו שזה מוזר. -זה כמו מסיבה על הזנב שלך.
זה קול-טסטי.
זה כמו משהו שחלמתי עליו.
לחלומות שלי יש כוחות מיסטיים.
אתם לא חושבים שזה מוזר?
מוזר ומדהים.
קדימה, זנב. תעשה משהו.
עכשיו, כשהביזל בטוח, כאן ב…
מוזיאון מאט המטייל של מאט המטייל, הידד, מוזיאון מאט.
בחיי, זה קליט.
בהחלט. עכשיו כשהוא נפתח, העבודה שלי כאן תמה.
הו, בובר. כל אחד מאיתנו זוהר בדרכו המיוחדת.
ואתה יודע מה?
להיות אתה המיוחד באמת זו הדרך היחידה להיות.
כן.
אני לא מאמינה שאת כזו מגניבה.
תודה.
הנה זה בא. ו…
בום!
בקבוק בפח!
בקבוק בפח
זה הדבר הכי פשוט בעולם וזה כבר השפיע.
כל בקבוק הוא אחד פחות בים.
הדברים הקטנים הם העיקר.
לא משנה מי אתה,
לא משנה אם אתה זוהר החוצה או פנימה,
כשאתה אוהב את המיוחדות שלך כמו שהיא,
היא הופכת לאוצר הבוהק בעולם.
תרגום: אסף ראביד