Dans de sure tanker væk
Du kan bekymre dig en anden dag
Lad musikken spille
Nede i Fraggleland
Arbejd de sure tanker væk
Du kan danse en anden dag
Lad fragglerne spille
-Vi er Gobo. -Moki.
-Vembi. -Bober.
Vips!
Junior!
Hej!
Min radise.
Dans de sure tanker væk
Du kan bekymre dig en anden dag
Lad musikken spille
Nede i Fraggleland
Fragglerne: Tilbage til Fraggleland
Nede i Fraggleland.
Jeg spiller bold om dagen Jeg spiller i min seng
Jeg bliver ved at spille bold Jeg spiller den til Vips!
Jeg spiller rigtig godt Som en boldspillerforening
Jeg spiller bolden over til min gode ven Vembi
Moki, Moki!
Moki, spiller bolden.
Moki, Moki, Moki.
Når vi spiller bolden rundt Ved jeg, hvordan den tæmmes
-Flot. -Op på hænderne
Og over til min Bober
Kom så, Bober!
Hvor pokker er Bober?
Jeg ser efter i hans hule. Måske har han lækkerier.
Hvis vi er færdige med at spille bold,
går jeg op til portalen til det ydre rum og ser, om onkel Mac har sendt noget.
Okay.
-Håndstandsvæddeløb! -Hvad?
Kom så! Kom så!
Perfekt.
-Hej, Bober. -Vembi.
Se. Det bedste stykke vasketøjsudstyr, fraggleheden har set.
-Novra! -Farvel, krøller.
Glat som en nyfødt merggleunge.
-Bober! -Hvad?
-Der er ild i din balobius! -Hvad?
Der er ikke ild i den. Den lyser.
Hvad sker der? Jeg ved ikke, hvad det er.
-Det er aldrig sket før. -Pyt, Bober.
-Det er faktisk ret sejt. -Nej, Vembi. Det er ikke sejt.
Det er slet ingenting, for det er aldrig sket.
-Forstået? -Okay.
-Vembi. -Hov.
Lov mig, at du aldrig fortæller det til nogen. Lov mig det!
Okay, Bober. Det lover jeg.
Okay.
Hej, min ven.
Så, så. Jeg ved godt, det er spændende.
Hej. Okay, okay. Hej.
Ja, jeg kan også godt lide dig, Sprockie.
Jeg var ude at samle vandprøver,
og der var utrolige mængder af skrald på stranden.
Jeg begyndte at samle det op, og pludselig var min pose fuld.
Jeg ligner skraldejulemanden.
Endnu en pakke til Gobo?
Hvad, hvis jeg er Gobo? Som et kælenævn.
Min tante kaldte mig Gobo.
Nej, hun kaldte mig Yo-Yo.
Det er da løgn? Har nogen sendt mig en vandflaske?
Skrald i havet. Skrald med posten.
Det er et alvorligt miljøproblem. Holder hele verden skraldefest?
Sådan!
Hvem i alverden sender en plastikflaske?
Det er mig!
Din onkel Rejsende Mac. For nylig besøgte jeg kanten af det ydre rum.
Jeg vil ikke kede dig med videnskabs- jargon, men her mødes hårdt og vådt.
Der fandt jeg en unik, skinnende genstand. Navnet kom straks til mig.
Blaske!
Og jeg forstod straks formålet med den. Hemmelighedsindsamling.
Jeg er bange for mit overskæg.
Og med ét var den væk.
Blev jeg trist? Naturligvis. Viste jeg det? Ikke en eneste gang.
Bare rolig, Gobo. Helte er kun triste for en stund,
og derefter følger store sejre.
Jeg svor aldrig at miste den igen.
Gobo, byg et museum i Fraggleland, og placer blasken der.
Kald det noget underspillet, såsom
"Onkel Rejsende Macs Museum: Hurra, onkel Rejsende Mac."
Kærlig hilsen onkel Rejsende Mac.
"PS: For at sikre, at den sjældne blaske er veldokumenteret,
har jeg bedt Arkivaren komme på besøg."
-Arkivaren? -Hold da op! Arkivaren.
Vogteren af alle vigtige skatte kommer og hjælper os med Hemmelighedernes blaske.
Hemmelighedernes blaske. Sejt!
Især for mig, som ikke gemmer på nogen hemmeligheder for tiden.
Det er ingen hemmelighed, at jeg er oppe at køre over, at Arkivaren kommer.
Hun er så erfaren og berejst og…
Hun ligner mig.
Mystiske skabninger.
Jeg ved ikke, hvad det er, men hun har det.
-Ja. -Ja, smuk.
-Vidunderlig. -Betagende.
-Blændende. -Bestemt.
Okay, tilbage til mig.
-Bober, kom og se nærmere. -Han står fint der.
Ved I ikke, at nogle fraggler ser bedre på afstand?
Sådan er det med Bober.
-Nå ja. -Det er sandt.
Vand.
Vandet er vådt.
Er du tørstig?
Junior, hvad laver du?
Jeg tænkte, at siden vi havde så meget vand,
kunne jeg godt undvære et lille skvæt til planterne.
-Nej. -Og træerne.
-Nej. -Og grøntsagerne.
Nej!
Det er slut med at elske ting. Er du med?
Jeg er med.
Tørstig.
Hvad?
Junior, stop hende!
Skal ske, far!
Det er sidste gang, en fraggle stjæler vores dyrebare vand.
Vi må finde en måde at beskytte det og prale af det på.
Såsom et springvand?
Nej. Som et springvand!
Javel, far.
Arkivaren kan være her når som helst. Vi mangler at finde et sted til museet.
Ja…
Hvad med Det evige mørkes hule?
Her er lidt mørkt.
Lad os prøve Klistergulvshulen.
For klistret. Bober, du er vel nok stille.
Han skjuler ikke noget.
Måske skulle vi prøve Klippehyldehulen.
Her er perfekt. Tre hurraer for Bober Fraggle!
Hurra! Hurra! Hurra! Hurra!
-Det var fire. -Det var ikke noget særligt.
Åh! Hyldestboldspil!
Boldspil?
Åh nej. Hvad skal jeg gøre? Jeg må gemme den.
-Vembi? -Ja?
-Hvad gjorde du? -Tja…
Åh nej. Blasken?
-Har du sat blasken på min…? -Ja.
Hallo?
Hvis nogen er interesserede, så er Arkivaren ankommet.
-Det er mig. Hej. -Arkivaren.
Hjertelig velkommen.
Jeg er Vips!
-Goddag, min små, søde fraggler. -Goddag.
-Velkommen. -Hvor er den famøse blaske?
Jo, den er…
Åh nej! Blasken er forsvundet!
Hvor blev den af?
-Men I havde rent faktisk blasken, ikke? -Jo.
-I forestillede jer det ikke bare? -Nej.
Men jeg har meget livlige drømme, som jeg gerne vil tale med dig om.
-Min drøm er at finde blasken. -Så må jeg hellere finde den.
-Kom frit frem, blaske! -Vi finder den. Vi sværger.
Du er en oprigtig, lille fraggle, og jeg tror på dig.
Men hvis din vest er den største skat, jeg ser på denne tur, bliver jeg skuffet.
Men jeg kan godt lide den. Den er ganske kær.
Tja… Jeg har to af dem.
-Blasken. Jeg finder blasken. -Ja. Tak.
Den er ikke herhenne.
Hvorfor satte du blasken på min balobius?
Som du kan se, er den gennemsigtig.
Ja, det gik op for mig.
Men bare rolig. Vi sniger den bare tilbage på museet.
-Ja? -Nu skal du høre…
Jeg forklæder mig som verdens ældste fraggle
og venter, til den rigtige tager en lur.
Så skriver jeg en seddel til alle om, at jeg er søvnig,
for at dække over, at jeg graver en tunnel ind til museet.
Merggledronning.
Så kommer Henki og siger:
Du er ikke verdens ældste fraggle.
Og så svarer jeg:
Jo, jeg er.
-Så siger hun: -Bevis det.
-Og jeg svarer: -Jeg er så gammel.
Hvad?
Hvorfor gemmer du den ikke under blusen og sniger den med ind?
Det er så gakket, at det kunne virke.
Okay… En gang til, Bober?
Hvorfor ikke? Hvad kan gå galt?
Jeg troede, det ville fungere.
Vembi, giv slip på min hale.
Okay, et par blå mærker.
Den sidder stadig fast.
Perfekt. Det, jeg vil skjule, sidder fast i den dims, hele Fraggleland leder efter.
Bober, jeg tror ikke, alle leder efter blasken.
-Alle leder efter blasken. -Har I set den?
-Nej. -Slet ikke.
Sig til, hvis I finder den.
Perfekt. Det er bare perfekt.
Hvad hvis jeg er den sære?
Hvad hvis jeg ikke ligner de andre?
Hvad hvis væggene ramler Og alt styrter i grus?
Hvad hvis jeg bliver skræmt
Og en del af mig føler skam?
Og min balobius-hale Og dens glødende skær
Blot belyser mine fejl?
Kan den ik' lyse op, op og væk?
Kan jeg ik' bar' være Være præcis, som alle andre her?
For hver gang lyset begynder at dæmpes
Får jeg rystende knæ Og bli'r noget så ør
De må ikke få øje På min balobius-hale
Det er sandt
Mine tanker, de myldrer Og jeg føler mig stresset
Alt, hvad jeg gør, får mig til at tvivle
Når dagen går på hæld
Gid den så lyste op, op, op
Gid den lyste op, op, op
Gid den lyste op, op, op og væk
Ja.
En sok. Jeg fik den til at lyse væk.
Tak mig senere.
Hvor svært er det at gå hen til skraldespanden på stranden?
Du, Sprocket. Jeg kan bruge hele dagen på at fiske plastik op af havet,
men hvis resten af verden smider skrald som konfetti,
hvilken forskel gør det så?
Men jeg har da kunnet bruge noget af skraldet til denne anordning.
Og sådan dypper Fessor en småkage.
Dejlig klumpet.
Se, Sprocket, plastikaffald.
Hvad skal jeg gøre med det? Smide det i havet?
Sende det til en opdigtet person, der hedder Gobo?
Jeg har en skør idé. Jeg kan lægge den til genbrug.
Vent lidt.
Du godeste.
Sprocket, der er ingen genbrugsspand på stranden.
Nogen burde gøre noget. Jeg burde gøre noget.
Jeg kan gå imod strømmen og være en del af løsningen.
Åh, min ven. Det er for mange kiks.
Nej, Vembi, det nytter ikke. Den sidder fast.
-Hvad taler I om? -Jo, ser du…
-Bare… -Bobers bal…
-Klap, alle sammen! Klap, klap. -Ja.
Er det blasken?
Hvad gør den på din balobius?
Bober strøg sit tøj, som han gør,
og så satte han sig på blasken.
-Og nu sidder den fast. -Ja.
-Det var ikke hans skyld. -Slet ikke.
Jeg betragter mig selv som en fremragende personkender…
…og jeg tror på alt, hvad I sagde. Lad mig hjælpe.
Skønt. Tak.
Lad os se. Lad os tage den her af.
-Lad mig lige få fat. Klar og… -Okay.
Åh, leger I Haletræk?
-Altså… -Blasken!
Jeg kan forklare alt.
Blasken væltede, og…
…og Bober strakte heltemodigt sin balobius frem for at gribe den.
-Vent. Du sagde, Bober satte sig på den. -Jeg tager mig af det.
Vend dig om, Bober.
-Okay. -Så går det løs.
Du er i gode hænder, Bober.
-Åbne øjne! -Forsigtig.
Så drejer vi rundt.
Forsigt… Åh! Jeg letter!
Hej, venner. Hvad…?
Hov. Hvad foregår der?
Blasken blev levende og blev besat af Bober.
Hvad?
Jeg vil blæse på, hvordan den endte der. Vores ven Bober er i nød.
Jeg kender en, der kan hjælpe med at løse problemet.
-Doozere kan ordne alt. -Ja, doozerne klarer den.
-Ja, ja, ja. -Det bliver godt.
-Jeg kan mærke det. -Næppe.
Den reparation vil tage flere timer.
Fantastisk!
Den sidder fast. Men vi kan altid gnide dig med fedtebærblade.
Nej, vi kiler blasken fast mellem nogle sten og smider dig ud fra en skrænt.
Nej! Vi danner en cirkel, tager hinandens hænder og danser den af.
Så er det nok!
Hvis alle er så opsatte på at få blasken tilbage på museet,
så kommer den tilbage på museet siddende på min hale.
Jeg bygger et springvand Til min skrappe far
Jeg bygger et springvang Så han ik' bliver sur
Nøj, den er tung.
Se nu dig.
Et lille spædt træ.
Se nu lige dig.
Jeg vil så gerne pleje dig, men det bør jeg ikke.
Min far sagde, jeg ikke måtte.
Men måske bare denne ene gang?
Du er min lille gut.
Ligesom min Junior.
Junior Junior.
Det lyder godt.
Her har du lidt vand, Junior Junior.
Nå, men så bor jeg vel her nu.
I det mindste er her ro.
Hej! Jeg hedder Juki.
Er du lige flyttet ind? Velkommen.
Nu skal jeg lade dig være i fred.
Undskyld. Jeg glemmer af og til, hvor tyste mine skridt er.
Må jeg spørge, hvorfor du sidder på en museumshylde
med Hemmelighedernes blaske på halen?
Jeg synes, nogen burde være her for at beskytte blasken.
Og hvad er mere sikkert end at fæstne den til kroppen?
Jeg brugte også engang meget tid på at gemme min balobius.
Jeg voksede op nær Ssh-dammen.
-Hvilken dam? -Ssh.
-Hvilken dam? -Nej, den hedder Ssh-dammen.
-Beklager. Det må ske konstant, hvad? -Nej, det er første gang.
Beklager.
Nå, men der var ikke meget lys, hvor jeg er fra.
-Lys? -Jeg følte, at jeg var den eneste.
Lyser du også?
Jeg mener, lyser du? Jeg gør ikke. Hvorfor skulle jeg lyse?
Du må rejse meget på grund af arbejdet.
Ja, jeg lyser.
Når jeg er allermest afslappet.
Det er glorværdigt.
Jeg brugte så meget af mit liv på at sidde ved dammens bred
med halen i vandet, desperat efter at skjule mit lys.
Men en dag gik det op for mig, at jeg kunne være mere.
Jeg kunne være mig.
Til tider, når jeg drømmer
Om et indre, hemmeligt sted, jeg elsker I min sjæl
Gemmer jeg mig
Pludselig føler jeg Det er et andet jeg, jeg viser
Det er tid at bli' mere end mig
Jeg kan jagte vinden
Løbe om kap med regnen
Jeg kan spore glimtet fra et lyn Og få det til at lyne igen
Jeg kan smage solen
Jeg kan smage himlen
Jeg kan smage verden fare forbi mig Når mit hjerte begynder at flyve
Jeg kan jagte vinden
Til tider er der noget i mig
Der svulmer i mit hjerte op Og løfter mig
Højt flyver jeg
Når jeg mærker følelsen Så lader jeg den blot ta' fart
Og meget snart flyver jeg
Jeg kan jagte vinden.
Løbe om kap med regnen
Jeg kan spore glimtet fra et lyn Og få det til at lyne igen
Jeg kan smage solen
Jeg kan smage himlen
Jeg kan smage verden fare forbi mig Når mit hjerte begynder at flyve
Jeg kan jagte vinden
Jeg troede, jeg var alene. Jeg troede, det var skidt at lyse.
Det kan ikke være skidt at lyse.
Se bare mig. Jeg er rimelig sej.
Hvad?
For-blaskende.
For-balobius.
Jeg er bange for mit overskæg.
-Bober, hvad sker der? -Vi elsker dig uanset hvad!
Bare rolig. Jeg har ikke fortalt om det, der ikke skete.
Venner, der er noget, jeg må vise jer, og jeg frygter, I ikke vil synes om det.
Hvad?
Det her.
-I vil synes, det er sært. -Din hale holder fest.
Det er sej-tastisk!
Det minder mig om en drøm. Mine drømme har mystiske kræfter.
-Synes I ikke, det er sært? -Sært på den seje måde.
Gør noget, hale.
Nu, hvor blasken er sikker her på…
Rejsende Macs hurra-Rejsende Mac-museum.
Det er fængende.
Det er det bestemt. Nu er det åbent, så mit arbejde er fuldført.
Bober, vi lyser alle på vores helt særlige måde.
Og ved du hvad?
At være sit sande, særlige jeg er det eneste rigtige.
Ja.
-Du er bare så sej! -Tak.
Sådan der. Og…
Bang!
Flaske i spanden!
Flaske i spanden
Det enkleste i verden, men det gør en forskel.
Hver eneste flaske er én mindre i havet.
Det er de små ting, der tæller.
Uanset hvem man er,
om man lyser udenpå eller indeni,
når man elsker sit særpræg, som det er,
bliver det den mest funklende skat i verden.
Tekster af: Cecilie Hassenkam