Dans bekymringene vekk
Uro er for en annen dag
La musikken spille
Nede i Fraggelberget
Jobb bekymringene vekk
Dansing tar vi en annen dag
La fragglene leke
-Gobo. -Moki.
-Vembi. -Bober.
Vips.
Junior!
Hallo!
Reddiken min.
Dans bekymringene vekk
Uro er for en annen dag
La musikken spille
Nede i Fraggelberget
Fragglene: Tilbake til Fraggelberget
Nede i Fraggelberget.
Det er herlig med en natt-tur, særlig når jeg ikke husker at jeg startet.
Vent. Drømmer jeg?
God kveld, store, snakkende reddik. Drømmer jeg?
Svarer dette på spørsmålet?
Ikke egentlig.
Vent. Håret mitt var nede da jeg la meg, og nå er det satt opp.
Ok, jeg drømmer.
Hei! Er du klar for å høre noe kult?
-Ja. -Noe veldig kult?
Veldig ja.
Ok, hør på dette.
Noe stort kommer til å skje.
Noe stort kommer til å skje!
Moki, noe stort har skjedd.
-Du vekket meg. -Nei, nei.
Ja, det er stort, siden jeg vet at søvnen driver din energiske ånd,
men jeg snakker om noe annet.
Noe veldig, veldig stort.
Jeg kan føle det.
-Ok, greit. Vet du hva jeg føler? -Hva?
Søvn.
Fraggelhornet! Det skjer noe stort.
Kom!
Hei, venner! Er ikke dette kult? Det er midt på natta, og vi er oppe.
Det må skje noe stort.
Vembi, jeg vet det. Jeg har visst det en stund.
Vembi, husk at "stort" ikke betyr "godt". Derfor sier vi ikke "stor morgen".
Ok, hør etter, alle fraggler.
Det er verdens eldste fraggel. Vi går nærmere.
-Ja. -Unnskyld meg.
-Unnskyld. -Hei, Ronda.
Vi kommer forbi.
Kommer forbi.
Jeg har sammenkalt dere fordi det kommer til å skje noe stort.
Jeg visste det.
Mine fraggler, en gang i hver generasjon skjer det noe forbløffende.
Bare jeg har sett det fordi jeg er så, så,
-så, så… -Gammel.
Jeg vet det.
Hva er det?
Jeg mener det, Laki. Hva er det? Jeg har glemt det.
Det er merglenes månemigrasjon.
-Oi! Høres kult ut. -Det visste jeg!
Ifølge Fragglenes faktafolio, verifisert av generasjoner av fraggler,
vil merglene danse en spektakulær månemigrasjonsdans i natt.
Laki, hold dem spente. Fortell dem at noen av merglene har 12 haler. Ja.
-Ja. -Men det er ikke sant. Fakta er viktig.
Kan noen andre høre dem? De er ikke bare i skolten min?
Jeg hørte det.
-Uansett, dette er kvelden. -Ja.
Denne sjeldne begivenheten skjer én gang per generasjon…
-Ja. -…under en blåmåne.
-Hvor er månen? -Den var der tidligere.
Det var litt skuffende.
Hei, blåmåne.
Du er så vakker.
Juhu! Kom inn, rufsetrollet. Kveldsgazpachoen din blir kald.
Gazpacho.
Jeg elsker gazpacho. Kommer, mamma!
Kommer, kommer for å få gazpacho
Der er den!
-Laki, den store kunngjøringen. -Vi skal nok til Mergelhulen
-for å se merglenes månemigrasjon. -Vi skal alle til Mergelhulen
for å se merglenes månemigrasjon.
Ja!
Moki! Moki!
Unnskyld. Har vært i slaget i det siste. Har visst mange ting.
-Ok. -Vi kommer oss av gårde.
Det er langt, og vi må ikke gå glipp av det.
Ja.
Personlig vil jeg gjerne se min store kjærlighet:
Mergel-dronningen.
Hun er like elegant i vannet som jeg er på land.
Det gikk bra.
Alt i orden. Det gikk bra.
Veien til Mergelhulen er vanskelig.
Ta et kart, alle sammen.
God idé.
Jeg trenger det ikke.
Jeg har virkelig følt ting helt siden jeg våknet.
-Jeg tar et for oss begge. -Bra.
Tusen takk. Ja.
Moki? Kart har ordentlig informasjon.
Gobo, hvis du føler at du må følge ditt ytre kart, så støtter jeg det.
Men jeg må følge mitt indre kart.
Ok.
-Du er den lille raringen min. -Takk.
Månemigrasjon! Mergel-dronningen!
Månemigrasjon!
Da går vi. Vi må ha gode plasser for dette.
Ikke de beste, det er egoistisk. Men veldig gode plasser.
På tredje rad, helt i midten, men litt til den ene siden.
-Hallo! Vi går! -Ja, akkurat. Vi går.
-Vent! -Vi er sent ute.
-Jeg glemte reddik-kjedet i hulen. -Nå?
Reddik-drømmen startet den store dagen, og jeg vil virkelig ha det. Snart tilbake.
Moki…
Uler du mot månen, Sprocket?
Ok, men da duene stjal smørbrødet mitt, sa du ikke et ord.
Vil du se hva jeg gjør? Så kom ned.
Og se… på… dette.
Ja, ikke sant? I natt, under fullmånen,
skal skilpaddeungene grave seg opp av sanden
og løpe på de søte, små loffene.
Og vi får se alt sammen live takket være den nye dronen vår!
Greit, kom.
Jeg lånte den. Den er laget for nattflyging.
Hei, se hva jeg fant. Et par søtnoser klokka 12.
Den fyren bjeffer på deg. Jeg vet ikke om du skjønner at det er oss.
Av gårde til stranda.
Så spennende. Vet du hva? Jeg skulle ikke kritisert deg.
Uling er den eneste måten å uttrykke hvor spennende det er.
-Stille! -Unnskyld, fru Glinsefinn.
Månemigrasjonen skal snart begynne!
Vift med foten som en mergelfinne!
Vift, vift!
-Månemigrasjonen… -Skynd dere. De går fra oss.
Vips, pust. Alt er i orden.
-Vi er sent ute fordi du måtte skifte. -Jeg ville bare kle meg som i drømmen.
Og jeg trengte reddik-kjedet. Liker dere det?
-Ikke jeg. Vet du hvorfor? -Hvorfor?
Jeg elsker det!
Oi, jeg har aldri vært så sent oppe før, og jeg er ikke engang trøtt.
-Ifølge kartet er det denne veien. -Ja, men
-noe sier meg at dette er riktig vei. -Hva?
Den veien ender i en svart snurreflekk som heter "Ekkokammeret".
For meg betyr det: "Nei, nei."
Jeg føler deg, Bober.
-Mest fordi du står på foten min. -Unnskyld.
Intuisjonen har talt til meg i hele dag,
og intuisjonen sier at jeg bør følge intuisjonen. Ok?
Orker ikke mer.
Vi går den veien kartet sier at vi skal gå, altså den riktige veien!
Jeg må se merglenes månemigrasjon.
Jeg hørte om det for en time siden, men jeg klikker om jeg går glipp av det.
Ok. Det er som onkel Mac alltid sier: Noen ganger må man gå sin egen vei.
Jeg liker ikke at du nevnte ham.
Vi får se hvem som kommer frem først, gamle kart-hoder.
Jeg kommer frem så tidlig at merglene fortsatt varmer opp. Vakkert.
Hvor er det vi skal hen midt på natta, Splittpinne?
Jeg er så trøtt.
-Kan du tute for å få meg i gang? -Ok.
Ok, jeg er våken. Hvorfor er vi her ute?
Vel, sir, jeg fant vann der det aldri har vært vann før.
Jeg tror det betyr at det må være reddiker her ute.
Brems hardt, er du snill. Takk. Det hadde vært mer dramatisk hvis jeg kjørte.
Hva mener du med reddiker?
Som reddikene vi maler og gjør om til doserpinner?
Ja, slike reddiker.
For noe vrøvl.
Det har aldri vært reddiker her ute, og det er et faktum.
Jeg er så glad i fakta. Det var et til. Ser du hvor glad jeg er i dem?
Nye opplysninger gjør meg ganske sikker på at vi vil finne reddiker.
Tar jeg feil, skal du få en heidundrende doser-beklagelse.
En HDB?
Det er en avtale.
Greit at jeg nynner resten av veien? Flott. Syng med hvis du kan teksten.
For noen vibber dette stedet har. Jeg kunne malt her inne.
Jeg kunne danset her inne. Skal jeg flytte hit?
Nei, jeg er bare opprømt.
Men tenk at vennene mine ikke trodde meg.
De tar feil.
De tar feil. De tar feil.
Akkurat. Dette er riktig vei.
Riktig vei. Riktig vei.
Jeg elsker dette stedet!
Elsker!
Elsker. Elsker.
Det føltes fint å gå min egen vei
Jeg følger følelsene inni meg
For jeg føler jeg vet
Jeg vet veien dit nå Dit jeg helst vil gå
Jeg skjønner ikke hva de andre vil
Jeg har valgt riktig vei Det er ingen tvil
For nå ser jeg alt klart
Jeg vet veien dit nå
Dit jeg helst vil gå
Gode plasser, her kommer vi. Vi nærmer oss nok nå.
-Det står at vi er ved Farefallet. -Farefallet? Det høres ikke bra ut.
Var det alt?
Ja, ja, det står at det bare er et farefall for dosere.
Her kommer jeg.
Hei, dosere.
Doserfallet slår til igjen.
-Bra det ikke gikk verre. -Du kan snart jobbe igjen.
-Hvis jeg ikke bygger, hvem er jeg da? -Humpete tur. Nå drar vi.
-Hva er galt, Vembi? -Jeg er bekymret for Moki.
Du kjenner Moki. Hun går sin egen vei. Onkel Mac sendte meg et postkort om det.
-Hjelper det deg om jeg leser det? -Vennskapet ditt hjelper alltid meg.
-Ditt gjør det. Nei, ditt gjør det. -Nei, ditt gjør det. Ditt gjør det.
-Ditt gjør det. -Ok. Nei, ditt gjør det!
Gå mens dere snakker. Gå mens dere snakker.
Nå… "Kjære nevø Gobo og venner…" Det er alle dere.
Jeg snublet nylig over noe isnende:
Snåle skapninger tvinges til å gå i endeløse sirkler
på noe som kalles "snåleglatten".
Alt de gjorde galt, var å bli født med knivblader på føttene.
Stakkarene skrek av frykt.
Heldigvis var jeg der for å redde dem.
Følg med, min fjonge venn.
Bryt dere løs, snåle skapninger! Dere trenger ikke å gå samme vei!
Du skulle sett meg, Gobo. Jeg var en fryd for øyet.
Alle likte meg så godt
at de satte meg i en slags premieboks.
Jeg trodde jeg befridde dem, men deres grusomme vokter kom tilbake.
Et svært, glidende monster. Jeg nølte ikke med å gå til frontalangrep.
Jeg kommer!
Jeg besteg og temmet uhyret egenhendig.
Så tok jeg en seiersrunde og viste alle at den ikke lenger bestemte.
Faren over. Ingen grunn til bekymring.
Som de elsket meg.
Som et minne om mitt mot, sender jeg deg en bit av snåleglatten.
"La den minne deg om at lykken står deg bi om du ikke er redd for å gå din egen vei.
Kjærlig hilsen reisende Mac.
PS: Jeg vet du savner meg. PPS: Jeg hadde også savnet meg."
-Gleder meg til å se snåleglatten, Vembi. -Ja.
Den må ha gått tapt.
Ja. Men som sagt, Vembi, så går Moki bare sin egen vei.
Jeg storkoser meg her inne.
Men jeg vil ikke gå glipp av merglenes månemigrasjon.
Gå glipp av det. Gå glipp av det.
Ja, vel, jeg vil ikke det.
Vil ikke det. Vil ikke det.
Ja, ok. Ok.
Jeg digger ikke den vibben. Blir litt urolig.
Urolig. Urolig.
Kanskje kartet hadde rett likevel.
Hei, vet dere hva? Jeg skal bare komme meg ut herfra.
Ut herfra. Ut herfra.
-Men hvilken vei? -Hvilken vei? Hvilken vei?
Men når jeg ser meg tilbake Er veien endret
Endret
Har jeg valgt riktig vei?
-Jeg mister troen -Å nei!
-Nå blir jeg usikker -Usikker
-På absolutt alt -På absolutt alt
Har jeg valgt riktig vei? Jeg mister troen
Hva gjør du nå?
Jeg er i tvil Jeg er i tvil
Jeg er i tvil om hvor jeg skal gå
Hvor du skal gå
-Hvor jeg skal gå nå -Hvor du skal gå
-Jeg er i tvil -I tvil
-I tvil
-Om hvor jeg skal gå nå -Hvor du skal gå
Nei!
-Dette er ikke riktig. -Dette er ikke riktig.
-Har jeg gått meg vill? -Vill. Vill.
-Jeg er fanget. -Fanget. Fanget.
Hjelp!
Seriøst? Ikke noe ekko der? Den ene gangen jeg kunne trenge det?
Ok.
Vi er snart fremme.
Ja. Tror dere det er noen gode plasser igjen?
Slutt å mase om plassene!
Hjelp!
Vembi, kom, så går vi.
Men jeg tror jeg hørte noe.
Ok, ok, det går bra. Bare pust. Bare pust.
Du finner på noe. Du har hatt rett i hele natt.
-Du har hatt rett i hele natt. -Riktig!
Riktig.
Men er det riktig?
For jeg ignorerte ordentlig informasjon.
Det førte meg inn i et ekkokammer, og nå er jeg i trøbbel.
Nå snakker vi.
Kanskje det er en tid for følelser og en tid for fakta.
-Det er riktig. -Kanskje jeg var så oppsatt på å ha rett
at jeg overså alt som motsa meg, selv om det var sant.
Absolutt!
Nå er jeg fanget og får kanskje aldri se vennene mine igjen.
Med mindre dere vil hjelpe meg.
-Ja. -Selvsagt.
Du så lyset, og det var alt vi ville.
-Hjelp! -Hjelp!
Hjelp!
Det er Moki! Grav!
Moki? Å nei!
Vi må få vekk steinene.
Vi kommer snart!
-Forsiktig! -Fortsett!
-Hjelp! -Gå, gå!
-Moki! -Moki!
Moki, du er u-bortkommen.
Dere kom tilbake. Og jeg som var så sta.
Dere prøvde å si sannheten, og jeg lyttet ikke.
Ekkokamre gir deg følelsen av å ha rett. Du er fanget når du innser at du tok feil.
-Og så… -Moki. Jeg vil gjerne snakke om dette,
men hvis vi ikke kommer oss av gårde, vil vi gå glipp av merglene.
-Akkurat. -Vi hjelper deg opp.
-Kom. -Ta hånden min.
Splittpinne, håper du har gjort klar din heidundrende doser-beklagelse,
for det er ikke tale om at det er…
Det er reddiker her ute.
Ja! Jeg visste det!
Oi, er de ikke vakre?
Så lenge jeg har visst hvordan man maler reddiker til pulver
for å lage doserpinner, har jeg trodd jeg visste om alle steder de vokste.
Splittpinne, du har lært meg at vi må legge til nye fakta til gamle antagelser.
Nå skylder jeg deg en heidundrende doser-beklagelse.
Du skylder meg absolutt ingenting.
Jeg beklager!
Takk, Arkitekt.
Jøye meg. Ingen årsak.
Alle drar.
Vi gikk glipp av det.
Det beste jeg har sett! Hvor var dere? Jeg holdt av plasser på første rad.
Plassene!
Jeg er fryktelig lei for det.
Det går bra, Moki. Undergangen er uunngåelig, så alt dette er meningsløst.
Mergel-dronningen får meg til å føle meg hundre år gammel igjen.
Hun er vakker.
Ja. Var ikke det litt av et show, unge fraggler?
-Nei. -Ikke si at dere gikk glipp av det.
-Vi gikk glipp av det. -Du skulle ikke si det!
Vi går hjem.
Så synd. Det skjer så sjeldent.
Se på boblene.
Se på boblene!
-Hva? -Hva?
Har en følelse av at noe utrolig vil…
Jeg og følelsene mine. Det er nok ingenting.
Det er noe som foregår her.
Ja.
Det står ikke noe om dette i Fragglenes faktafolio.
-Her kommer hun. -Oi.
Min dronning, du er tilbake.
Selvfølgelig. Nå er tiden inne for høydepunktet.
Og jeg snakker ikke om deg, din sølvrev.
Ta imot meg, Laki.
Ingen fraggel har sett dette før, hva enn det er.
Alle pleier å gå etter migrasjonsdansen.
Vi kaller denne Hergel.
Og her kommer Dergel og Fergel og Bergel.
Og Kyrre.
Oi. Så merglenes månemigrasjon handler egentlig om…
At en ny generasjon blir født. Ja.
Under blåmånens lys
hilser vi ny kjærlighet, nye historier, ny styrke og ny skjønnhet velkommen.
Magisk månelys
Lys for oss på magisk vis
La nye liv befris
Gjør natten til et paradis
Kom til oss nå Kom til oss
Lys for oss nå Lys for oss
Lys for oss nå
Kom igjen, kom igjen
Kom igjen
Vi hadde gått glipp av dette om det ikke var for deg, Moki.
Laki, før det opp i Fragglenes faktafolio.
Umiddelbart.
Hver gang.
Nå er det ærlig talt min egen skyld.
Det viser seg at fakta er viktig, men du ser ting som mange går glipp av.
-Det må du ikke ignorere. -Takk, Gobo. Det skal jeg ikke.
Og hvem fikk de beste plassene nå?
Måne, ja
Lyset ditt
Kom igjen og lys
Lys for oss akkurat nå
Lys for oss nå
Lys for oss
Nå
Ja!
For en utrolig natt, Vembi.
Vembi?
Vembi.
Det skjer noe stort. Sprocket, våkne.
Sprocket, nye hundegodbiter.
Beklager godbit-trikset. Det var slemt gjort.
Men skilpaddeungene klekkes. Du må ikke gå glipp av det.
Se som de kravler av sted! Kan du tro at vi ser en ny generasjon bli født?
Jeg hører det fortsatt.
Tekst: Espen Stokka