Dejo - rūpes zūd
Raizēsimies citu dienu
Mūzika lai skan
Pie mums Fraglrokā
Strādā - rūpes zūd
Dejosim mēs citu dienu
Lai fragliem labi skan!
-Mēs - Gobo. -Mokija.
-Vemblijs. -Būbers.
Reda.
Junior!
Sveiks!
Mans redīss!
Dejo - rūpes zūd
Raizēsimies citu dienu
Mūzika lai skan
Pie mums Fraglrokā Pie mums Fraglrokā
Pie mums Fraglrokā.
Man patīk nakts pastaiga. Īpaši, ja neatceros, kā tajā devos.
Pag! Vai es sapņoju?
Labvakar, milzu runājošais redīs!
Vai es sapņoju?
Vai šis atbild uz tavu jautājumu?
Īsti ne.
Pag, pag. Kad gāju gulēt, mani mati bija izlaisti,
bet nu tie ir saņemti.
Nuja. Es sapņoju.
Ei! Vai esi gatava uzklausīt ko varenu?
-Jā. -Tādu ļoti varenu?
Ļoti jā.
Labi. Tad klausies!
Notiks kaut kas liels.
Notiks kaut kas liels!
Mokij, ir noticis kaut kas liels.
-Tu mani pamodināji. -Nē, nē.
Protams, tas ir kas liels,
jo zinu, cik ļoti miegs stiprina tavu enerģisko garu.
Bet nē, es runāju par ko citu.
Par kaut ko ļoti lielu.
Es to jūtu.
-Jā, forši. Zini, ko jūtu es? -Ko?
Miegu.
Fraglu taure! Notiek kaut kas liels.
Ejam!
Ei, draugi! Vai nav forši?
Ir nakts vidus, un mēs neesam gultā!
Acīmredzot notiek kas liels.
Vemblij, es zinu.
Zinu jau kādu brīdi.
Atceries, Vemblij: "liels" nenozīmē "labs".
Tāpēc tu nesaki citiem: "Lielrīt!"
Tā. Visi fragli, uzmanību!
Tas ir Pasaulē Vecākais Fragls. Pieiesim tuvāk!
-Jā. -Atvainojiet! Piedodiet!
-Palaidiet! -Čau, Ronda!
Palaidiet!
Esmu jūs sapulcinājis,
jo notiks kaut kas liels.
Es zināju.
Mani fragli! Reizi paaudzē atgadās brīnumains notikums.
To esmu pieredzējis tikai es, jo esmu tik, tik,
-tik, tik... -Vecs.
To es zinu.
Kas tas ir?
Nē, tiešām, Henčij! Kas tas ir? Esmu aizmirsis.
Tā ir Merglu mēness migrācija.
Oho! Izklausās forši.
Es zināju!
Kā vēsta Fraglu faktu foliants,
ko ir apstiprinājušas daudzas fraglu paaudzes,
šonakt mergli dejos brīnišķīgu Mēness migrācijas deju.
Henčij, uzkurini satraukumu!
Pasaki, ka dažiem mergliem ir 12 astes. Jā!
-Bet tā nav taisnība, ser! -Jā.
Fakti ir svarīgi.
Vai to dzird visi? Tas neskan tikai manā ķobī?
Es dzirdēju.
-Vārdu sakot, tā nakts ir šonakt. -Jā.
Šis retais notikums atgadās reizi paaudzē...
-Jā. -...kad spīd zilais mēness.
-Kur ir mēness? -Iepriekš tur bija.
Maza vilšanās?
Čau, zilais mēnes!
Tu esi tik skaists!
Nāc iekšā, briesmoņdupsīt!
Tavs vakara gaspačo atdziest.
Gaspačo.
Man garšo gaspačo. Eju, Mā!
Eju, eju, eju Ēst gaspačo
Lūk, kur tas ir!
Henčij, pasaki lielo paziņojumu!
Noteikti iesim uz Merglu alu, lai redzētu Merglu mēness migrāciju.
Mēs visi iesim uz Merglu alu
skatīties Merglu mēness migrāciju.
Jā!
Mokij! Mokij! Mokij!
Atvainojos. Pēdējā laikā man ir lieliska intuīcija.
Daudz kas man jau ir zināms.
-Ak tā. -Nu, tad dosimies ceļā!
Tas ir ļoti tālu, un mēs negribam nokavēt.
Jā.
Es pats ļoti gribu satikt savu mūža mīlestību...
Merglu karalieni.
Viņa ir tikpat iznesīga ūdenī, cik es uz zemes.
Man viss labi.
Viss kārtībā. Viss labi.
Tā, ceļš uz Merglu alu ir sarežģīts.
Visi paņemiet karti!
Laba doma.
Man vispār to nevajag.
Es visu sajūtu - jau kopš piecēlos.
-Es paņemšu vienu uz mums abiem. -Labi.
Liels paldies. Jā.
Mokij!
Kartēs ir īsta informācija.
Gobo! Ja jūti vajadzību sekot savai ārējai kartei,
es to atbalstu.
Bet es jūtos tā, ka man jāseko savai iekšējai kartei.
Labi.
-Tu, mans smieklīgais draudziņš! -Paldies.
Mēness migrācija! Merglu karaliene!
Mēness migrācija.
Labi, draugi! Dosimies ceļā! Gribu dabūt labas vietas.
Ne labākās, jo tas būtu savtīgi,
bet ļoti labas.
Apmēram trešajā rindā, tieši pa vidu, bet drusciņ uz vienu malu.
-Ku-kū! Ejam! -Jā, labi. Ejam!
-Pagaidiet! -Mēs kavējam!
-Man alā palika redīsa kaklarota. -Un?
Ar manu redīsa sapni sākās visa šī lielā diena, un...
Es tiešām gribu to paņemt. Tas nebūs ilgi.
Mokij...
Gaudo uz mēnesi, Zobrat?
Nu labi, bet tad, kad baloži nočiepa manu sviestmaizi, tu neteici nekā.
Gribi redzēt, ko daru? Tad brauc lejā!
Un paskaties!
Es zinu, ja? Šonakt, kad būs pilnmēness,
tikko izšķīlušies bruņurupucīši raksies ārā no smiltīm
un skries ar savām mazajām, mīļajām plezniņām.
Mēs to visu varēsim skatīties tiešraidē,
jo nu mums ir drons!
Labi. Ejam!
Es to aizņēmos no skolas. Tas paredzēts lidošanai naktī.
Ei, re, ko es atradu!
Divi jaukumiņi uz plkst. 12.00.
Ei, tas tipiņš uz tevi rej.
Tā, nu neesmu droša, vai saproti, ka tie esam mēs.
Aiziet uz pludmali!
Cik aizraujoši!
Zini ko? Man nevajadzēja tev pārmest.
Tikai ar gaudošanu var parādīt, cik tas ir aizraujoši.
-Klusu! -Atvainojiet, Šimelfinijas kundze!
Mēness migrācija sāksies drīz.
Piesit kāju, lai zeme trīc!
Sit, sit, sit!
-Mēness migrācija sāksies drīz. -Ātrāk! Mēs atpaliekam.
Reda! Elpo! Viss ir labi.
Mēs kavējam, jo tev vajadzēja pārģērbties.
Atvaino! Es tikai gribēju saģērbties kā sapnī.
Man vajadzēja redīsa kaklarotu. Starp citu, jums tā patīk?
Man nepatīk.
-Zini, kāpēc? -Kāpēc?
Tāpēc, ka es to dievinu!
Ak vai!
Nekad tik vēlu neesmu bijis nomodā, un es pat neesmu noguris.
Jebkurā gadījumā karte saka - jāiet tur.
Jā, bet...
kaut kas man saka - jāiet tur.
Ko?
Tas ceļš, pa kuru gribi iet, beidzas ar melnu, virpuļojošu atbalss telpu.
Man tas nozīmē - nē, nē, nē.
Es tevi sajūtu, Būber.
-Galvenokārt tāpēc, ka stāvi man uz kājas. -Atvaino!
Paklau! Mana intuīcija runā ar mani visu dienu,
un mana intuīcija saka: man ir jāseko savai intuīcijai. Ja?
Es nevaru. Nevaru.
Mēs iesim turp, kurp liek iet karte. Tātad pa īsto ceļu.
Es netaisos nokavēt Merglu mēness migrāciju -
pirms stundas neko par to nezināju, bet nu es ārdīšos, ja to neredzēšu!
Tā. Kā vienmēr saka mans tēvocis Mets,
dažreiz jāiet pašam savu ceļu.
Man nepatīk, ka te iepin viņu.
Redzēsim, kurš tur nokļūs pirmais,
jūs, vecie karšugalvas!
Es ieradīšos tik agri, ka mergli vēl tikai iesildīsies.
Skaisti!
Uz kurieni mēs nakts vidū dodamies, Šķelttapa?
Esmu pa pusei aizmidzis.
-Varbūt uztaurē, lai mani sapurinātu. -Labi.
Jā, esmu pamodies. Tā, ko mēs te tagad darām?
Ser, es atradu ūdeni tur, kur agrāk ūdens nebija.
Tāpēc domāju - tas nozīmē, ka te ārā jābūt redīsiem.
Nobremzē, lūdzu!
Paldies. Būtu mazāk dramatiski, ja stūrētu es.
Ko tu gribi teikt - "redīsi"?
Vai tie redīsi, ko samaļam un pārvēršam par dūzermietiem mūsu būvēm?
Jā. Tie redīsi.
Absurds.
Te redīsu nekad nav bijis, un tas ir fakts.
Man patīk fakti.
Šis ir vēl viens. Redzi, cik ļoti man tie patīk?
Ser, saistībā ar jauno informāciju esmu diezgan droša,
ka mēs redīsus atradīsim.
Un, ja man nebūs taisnība, es jums pateikšu sirsnīgo dūzeru atvainošanos.
SDA?
Sarunāts.
Tā, neiebilsti, ja pa ceļam dungošu?
Lieliski. Dziedi līdzi, ja zini vārdus!
Cik te laba sajūta!
Es te varētu gleznot.
Es te varētu dejot.
Vai man būtu jāpārceļas šurp?
Nē. Es tikai sajūsminos.
Bet nespēju noticēt, ka draugi man neticēja.
Viņi kļūdījās.
Viņi kļūdījās. Viņi kļūdījās.
Jā. Šis ir īstais ceļš.
Īstais ceļš. Īstais ceļš.
Man patīk šī vieta!
Patīk!
Patīk. Patīk.
Eju pati savu ceļu Neatskatos
Man beidzot šķiet Ka šis ir īstais ceļš
Pirmo reizi es droša
Pirmo reizi es zinu Kurp es gribu iet
Es nesaprotu Ko tie draugi saka man
Es izvēlējos pareizi Un man šaubu nav
Pirmo reizi ir skaidrs
Pirmo reizi es zinu
Kurp es gribu iet
Labās vietas, mēs nākam.
Vairs nevajadzētu būt tālu.
Nu esam pie Bīstamās vagas.
Bīstamā vaga? Man nepatīk, kā tas skan.
Tas bija viss?
Jā, jā.
Te rakstīts, ka tā ir bīstama tikai dūzeriem.
Eju pāri.
Sveiki, dūzeri!
Atkal tā Dūzeru vaga!
-Labi, ka nesavainojies smagāk. -Varēsi strādāt pēc trim minūtēm.
Ja es nebūvēju, kas es esmu?
Nelīdzens ceļš. Braucam!
Kas vainas, Vemblij?
Es tikai uztraucos par Mokiju.
Tu pazīsti Mokiju. Viņa iet savu ceļu.
Ei, tēvocis Mets man atsūtīja pastkarti par to.
Vai jutīsies labāk, ja tev to nolasīšu?
Tava draudzība vienmēr liek man justies labāk.
-Nē, tavējā. -Nē, tavējā.
-Nē, nē. Tavējā.
-Tavējā. -Nu labi.
Nē, tavējā!
Runājiet ejot, visi! Runājiet ejot!
Labi. "Sveiks, brāļadēl Gobo un draugi..." Tie esat visi jūs.
Nesen redzēju ko asinis stindzinošu:
dumjās radības bija spiestas nemitīgi riņķot
pa tā saukto dumjo slidenumu.
Viņu noziegums? Tikai tas, ka viņi piedzimuši ar asmeņiem pie kājām.
Tie nabadziņi no bailēm kliedza.
Labi, ka biju tur, lai šos nabadziņus izglābtu.
Skaties, mans smalkais draugs!
Lauzieties brīvībā, dumjās radības! Jums nav visiem jāiet viens ceļš.
Tev vajadzēja mani redzēt, Gobo. Es kustējos tik graciozi!
Visi to tik ļoti novērtēja,
ka ielika mani kaut kādā pagodinājuma kastē.
Likās, ka esmu viņus atbrīvojis, bet tad viņu negantais sagūstītājs atgriezās.
Milzīgs, slīdošs briesmonis.
Es bez šaubīšanās metos nezvēram virsū.
Es nāku!
Pats saviem spēkiem es uzrāpos nezvēra mugurā un to savaldīju.
Tad veicu uzvaras apli, lai dumjajām radībām parādītu,
ka tas vairs nav noteicējs.
Nu viss ir kārtībā. Neuztraucieties!
Kā es viņiem patiku!
Lai jūs atcerētos manu drosmi, es nosūtu jums mazliet dumjā slidenuma.
"Lai tas jums atgādina, ka veiksme ir ar tiem,
kuri nebaidās iet savu ceļu.
Ar sveicieniem - tēvocis Ceļotājs Mets.
P. S. Zinu, ka pēc manis ilgojies. P. P. S. Es arī pēc sevis ilgotos."
Oho! Gribu ātrāk redzēt dumjo slidenumu, Vemblij.
Jā.
Laikam pazudis.
Jā. Nu, kā jau teicu, Vemblij, Mokija tikai iet savu ceļu.
Cik labi es šeit pavadu laiku!
Bet es negribu palaist garām Merglu mēness migrāciju.
Garām. Garām.
Jā. Man to negribētos.
Negribētos. Negribētos.
Jā, labi. Labi.
Šī sajūta man nepatīk. Sāku mazliet uztraukties.
Uztraukties. Uztraukties.
Sāku prātot, vai kartei tomēr nebija taisnība.
Hei! Zināt ko?
Es nu tagad iešu ārā no šejienes.
Ārā no šejienes. Ārā no šejienes.
-Pa kuru ceļu? -Pa kuru ceļu? Pa kuru ceļu?
Bet nu, kad atskatos Ceļš mainījies
Mainījies
Vai izvēlējos pareizi?
-Nu par to šaubos -Ak nē!
-Nē, neesmu es droša -Neesi droša
-Ne par ko -Ne par ko
Vai izvēlējos pareizi? Nu par to šaubos
Ko dari tu?
Un es nezinu Un es nezinu
Kurp es gribu iet
Kurp tu ej?
-Kurp es gribu tagad iet -Kurp tu ej?
-Un es nezinu -Nezini
-Kurp es gribu iet -Kurp tu ej?
Kurp es gribu tagad iet
Nē!
Tā nav pareizi.
-Esmu apmaldījusies? -Apmaldījusies. Apmaldījusies.
-Vai esmu iesprostota? -Iesprostota. Iesprostota.
Palīgā!
Tiešām? Šim atbalss nebūs? Vienīgo reizi, kad man tā noderētu?
Labi.
Esam gandrīz klāt.
Jā. Domā - tur vēl ir labas vietas? Vai...
Pietiek par vietām!
Palīgā!
Vemblij, aiziet! Ejam!
Bet man šķiet - es kaut ko dzirdēju.
Labi. Viss kārtībā. Tikai elpo!
Tikai elpo!
Tu kaut ko izdomāsi. Tev visu nakti bija taisnība.
-Tev visu nakti bija taisnība. -Pareizi!
Pareizi.
Bet vai tas ir pareizi?
Jo es arī neņēmu vērā īstu informāciju
un tas mani noveda atbalss telpā, un nu man ir nepatikšanas.
Nu gan taisnība.
Varbūt ir savs laiks sajūtām un savs laiks faktiem.
Tā ir.
Varbūt es tik ļoti gribēju, lai man ir taisnība,
ka neklausījos tajā, kas norādīja, ka man nav taisnība,
pat patiesās lietās.
Kā tad!
Nu esmu apmaldījusies un iestrēgusi un varbūt nekad vairs nesatikšu draugus.
Bet jūs man varētu palīdzēt.
-Jā. -Noteikti.
Tu ieraudzīji gaismu, un tas ir viss, ko gribējām.
-Palīgā! -Palīgā!
Palīgā!
Tā ir Mokija! Rokam!
Mokija? Ak nē!
Pārcelsim šos akmeņus!
Tūlīt būsim klāt!
-Uzmanīgi! -Turpinām!
-Palīgā! -Aiziet!
-Mokij! -Mokij!
Mokij, tu esi atradusies.
Jūs atgriezāties pēc manis. Bet es biju tik stūrgalvīga.
Jūs mēģinājāt man atklāt patiesību, bet es neklausījos.
Atbalss telpas rada iespaidu, ka tev ir taisnība,
un, kad saproti, ka tā nav, esi jau pārāk dziļi.
-Un tad... -Mokij!
Es tiešām gribu par to parunāt,
bet, ja mēs nesāksim iet, tad nokavēsim merglus.
-Jā, jā. -Mēs palīdzēsim tev izkļūt.
-Aiziet! -Dod roku!
Šķelttapa, ceru, ka esi gatava teikt sirsnīgo dūzeru atvainošanos,
jo nav pilnīgi nekādas iespējas, ka...
Te ir redīsi.
Jā! Es zināju!
Paskat tik! Vai nav skaisti?
Kopš esmu iemācījies samalt redīsus smalkā pulverī,
lai izgatavotu dūzermietus, esmu domājis, ka zinu visas vietas, kur tie aug.
Šķelttapa, tu man iemācīji, ka senie pieņēmumi jāpapildina ar jauniem faktiem.
Un nu esmu tev parādā sirsnīgo dūzeru atvainošanos.
Jūs man neesat parādā neko.
Es atvainojos!
Paldies, Arhitekt!
Ak vai! Nav, par ko.
Visi iet prom.
Mēs nokavējām.
Vislabākais, kas var būt! Kur jūs bijāt?
Es jums taupīju vietas pirmajā rindā.
Vietas!
Es ļoti, ļoti atvainojos.
Tas nekas, Mokij. Liktenis ir nenovēršams.
Tāpēc tas viss, galu galā, ir bezjēdzīgi.
Tā Merglu karaliene!
Viņa man atkal liek justies 100 gadus vecam.
Viņa ir diezgan skaista.
Jā. Tā tik bija izrāde, ko, jaunie fragli?
Nē.
Nesakiet, ka to nokavējāt!
-Nokavējām. -Es teicu, lai man to nesakāt!
Iesim mājās!
Cik žēl! Tas notiek tik reti.
Re, kādi burbuļi!
-Ko? -Ko?
Man ir sajūta, ka notiks kas brīniš...
Atkal jau manas sajūtas! Tās droši vien neko nenozīmē.
Te tiešām kaut kas notiek.
Jā.
Fraglu faktu foliantā par to nekā nav.
-Tā ir viņa. -Oho!
Manu karalien, jūs esat atpakaļ!
Protams. Ir laiks galvenajam notikumam.
Un es nerunāju par tevi, tu sudraba lapsa.
Noķer mani, Henčij!
Neviens fragls to iepriekš nav redzējis, lai kas tas būtu.
Visi parasti aiziet pēc Migrācijas dejas.
Šo mēs sauksim par Herglu.
Un te nāk Dergls un Fergls, un Bergls,
un Lerijs.
Oho!
Tātad Merglu mēness migrācija patiesībā ir...
Jaunas paaudzes dzimšana. Jā.
Zilā mēness gaismā
mēs sagaidām jaunu mīlestību,
jaunus stāstus, jaunu spēku un jaunu skaistumu.
Mēnes, mēnes, burvīgais
Nāc un aizskar visus mūs!
Drīz, drīz, apaļais
Miegā ieaijāsi mūs
Nāc pie mums nu! Nāc pie mums!
Spīdi mums nu! Spīdi mums!
Spīdi mums nu!
Nāc šurp, nāc šurp, nāc šurp!
Nāc!
Oho! Mēs šo nebūtu redzējuši, ja nebūtu tevis, Mokija Fragla.
Henčij, ieraksti to Fraglu faktu foliantā!
Tūlīt.
Katru reizi.
Tiešām - šoreiz tā ir mana vaina.
Nu, Moka, izrādās, ka fakti ir svarīgi,
taču tu pamani to, ko daudzi palaiž garām.
Pievērs uzmanību arī tam!
Paldies. Tā arī darīšu.
Ei, un kam ir labākās vietas tagad?
Mēnes, jā
Burvīgais
Nāc spīdi mums!
Un spīdi mums nu!
Spīdi mums nu!
Spīdi mums!
Jā
Jā!
Cik neticama nakts, vai ne, Vemblij?
Vemblij?
Vemblij!
Notiek kaut kas liels. Zobrat, mosties!
Zobrat, jauni suņu gardumi!
Piedod, ka izvilku gardumu kārti!
Tas nebija forši.
Bet šķiļas bruņurupucīši. Negribēju, ka palaid garām.
Re, kā tie rupucīši soļo!
Vai spēj noticēt, ka redzam jaunas paaudzes dzimšanu?
Es joprojām to dzirdu.
Tulkojusi Inguna Puķīte