Táncold ki magadból a gondot
Majd egy másik nap aggódj
Hadd szóljon a zene
Lent a Flúgosok Barlangjában
Dolgozd ki magadból a gondot
Majd egy másik nap táncolj
A játékot hagyd a Flúgosokra
- Íme Gobo! - Moki.
- Wembley. - Boober.
Red.
Kicsi!
Hahó!
A retkem!
Táncold ki magadból a gondot
Majd egy másik nap aggódj
Hadd szóljon a zene
Lent a Flúgosok Barlangjában Lent a Flúgosok Barlangjában
Fraggle Rock: Újra zúznak
Lent a Flúgosok Barlangjában.
Imádok éjjel kirándulni, főleg, ha nem emlékszem az indulásra.
Pillanat! Ez csak álom?
Jó estét, óriási beszélő retek!
Ez csak egy álom?
Ez válasz a kérdésedre?
Nem igazán.
Várjunk! Leengedett hajjal aludtam el, de most fel van kötve.
Oké. Ja. Ez csak egy álom.
Hé! Mondjak valami menőt?
- Igen. - Ami nagyon menő?
Nagyon igen.
Oké. Akkor mondom.
Valami nagy dolog közeleg.
Valami nagy dolog közeleg!
Moki, valami nagy dolog történt.
- Felkeltettél. - Jaj, nem, nem!
Persze, az is nagy dolog,
mert tudom, hogy az alvás az energikus spiritualitást segíti.
De én másról beszélek.
Valami nagyon nagy dologról.
Érzem.
- Oké, klassz! Tudod, én mit érzek? - Mit?
Az alvást.
A Flúgosok kürtje! Valami nagy dolog készül.
Gyerünk!
Hé, srácok! Hát nem menő?
Az éjszaka közepén nem vagyunk ágyban!
Biztos valami nagy dolog közeleg.
Wembley! Tudom.
Már egy ideje tudom.
Ne feledd, Wembley! A „nagy” nem feltétlenül „jó”.
Ezért nem mondjuk, hogy: „Nagy reggelt!”
Oké, figyelem, Flúgosok!
A világ legöregebb Flúgosa. Menjünk közelebb!
- Jó. - Elnézést! Bocsánat. Bocs.
- Vigyáztam! - Szia, Ronda!
Vigyáztam!
Azért hívtalak titeket össze,
mert valami nagy dolog közeleg.
Tudtam.
Flúgosaim, generációnként egyszer elképesztő dolog történik.
Én is csak azért láttam, mert olyan, olyan, olyan,
- olyan, olyan… - Öreg vagy.
Tudom.
Mi az?
Nem. Nem viccelek, Henchy. Mi is az? Elfelejtettem.
A Habosok Holdhajhászása.
Azta! Klasszul hangzik.
Tudtam!
A Flúgosok Fontos Füzete szerint, amit a Flúgosok generációi csekkoltak,
ma éjjel a Habosok lenyűgöző Holdhajhászó táncot mutatnak be.
Henchy, ne hagyd laposodni a hangulatot!
Mondd, hogy némelyik Habosnak 12 farka van! Ja!
- De ez nem igaz, uram. - Ja.
Fontosak a tények.
Más is hallja? Nem csak a kobakomban szól?
Én hallottam.
- Szóval ma éjjel lesz. - Igen.
Ez a ritka esemény generációnként csak egyszer van…
- Ja. - …a Kék Hold idején.
- Hol a hold? - Az előbb itt volt.
Elég nagy csalódás, nem?
Szia, Kék Hold! Gyönyörű vagy.
Juhú! Gyere be, szuszuszörny!
Kihűl a lefekvés előtti levesed.
Leves!
Imádom a levest! Megyek, Mama!
Megyek, megyek, megyek, vár a levesem
Ott van!
Henchy, tedd meg a bejelentést!
Biztos a Habosok barlangjába megyünk a Habosok Holdhajhászására.
Mind elmegyünk a Habosok barlangjába,
megnézzük a Habosok Holdhajhászását.
Hurrá!
Moki! Moki! Moki!
Bocs. Mostanában kicsit kattant vagyok.
Sok mindent tudok.
- Oké. - Akkor indulás!
Nagyon messze van, és nem kéne lekésni.
Ez az!
Én már nagyon várom, hogy lássam életem szerelmét…
a Habos királynőt.
Olyan kecses a vízben, mint én a szárazföldön.
Jól vagyok.
Jól vagyok. Semmi bajom.
Nos, a Habosok barlangjához trükkös út vezet.
Mindenki vegyen egy térképet!
Jó ötlet!
Nekem nem kell.
Azóta érzem a dolgokat, amióta felébredtem.
- Én viszek egyet helyetted is. - Jó.
Kösz szépen. Ja.
Moki?
A térképen az adatok pontosak.
Gobo! Ha úgy érzed, a külső térképedet kell követned,
én támogatlak.
De nekem most épp a belsőt kell követnem.
Jó.
Te kis fura fazon!
Holdhajhászás! Habos királynő!
Holdhajhászás!
Jól van, barátaim! Indulás! Nehogy elfogyjanak a jó helyek!
A legjobbak nem kellenek. Az önzés lenne.
A nagyon jók is jók!
Úgy a harmadik sorban, pont középen, de kicsit a szélén.
- Hahó! Indulás! - Ja, jó. Menjünk!
- Várjatok! - Elkésünk!
- A barlangban maradt a retekláncom. - És?
Az egész nap a retekről szóló álmommal indult, és…
Nagyon kell! Sietek.
Moki…
Vonyítod a holdat, Szegecs?
Jó, de egy szót se szóltál, amikor a madarak ellopták a kajámat.
Megnézed, mit csinálok? Akkor gyere le!
És ezt… kapd… ki!
Ugye? Ma este a telihold fényében
kikelnek a tengeri teknősök, kiássák magukat a homokból,
és szaladnak a cuki kis lábaikon.
Az egészet élőben nézhetjük
az új drónunkkal!
Oké. Gyerünk!
A suliból vettem kölcsön. Éjszaka repül.
Nézd, mit találtam!
Két jó fej alak 12 óránál!
Hé, ez téged ugat.
Jó, tuti, nem tudod, hogy mi vagyunk azok.
Irány a part!
Olyan izgalmas!
Tudod, mi van? Hiba volt beszólni neked.
Csak a vonyítás fejezi ki az izgalmakat.
- Csendet! - Elnézést, Simafüliné!
A Holdhajhászás mindjárt jön!
Csapkodj a lábaddal, mint a Habosok!
Csatt, csatt, csatt, csatt!
- A Holdhajhászás mindjárt jön! - Gyorsan! Lemaradunk.
Red, lélegezz! Nincs semmi baj.
Azért késünk el, mert neked át kellett öltöznöd.
Bocsi. Úgy akartam öltözni, mint az álmomban.
Kellett a reteklánc. Amúgy tetszik?
Nem tetszik.
- Tudod, miért? - Miért?
Mert marha jó!
Jaj, nekem!
Még sose voltam fenn ilyen sokáig, mégse vagyok fáradt.
Amúgy a térkép szerint erre van.
Igen, de…
valami azt súgja, hogy erre kell menni.
Mi?
Az az út a „Visszhangkamra” nevű fekete pacához visz.
Ez azt súgja, hogy: „Nem, nem, nem, nem, nem.”
Érzem én is, Boober.
- Mert a lábamon állsz. - Bocs.
A megérzésem egész nap szólongatott,
és azt súgja, hogy kövessem tovább. Jó?
Nem megy. Nem megy.
Követjük a térképet, vagyis a jó irányt!
Nem fogom lekésni a Holdhajhászását,
aminek a létezéséről nem is tudtam, de ki fogok borulni, ha nem láthatom!
Oké, hát… ahogy Matt bácsikám mondja, néha a saját utunkat kell járnunk.
Nem tetszik, hogy őt is belekevered.
Hát, meglátjuk, ki ér oda előbb,
ti vén térképbubusok!
Olyan hamar odaérek, hogy a Habosok még csak hangolni fognak.
De szép!
Hová megyünk az éjszaka közepén, Csapszeg?
Még félálomban vagyok.
- Dudálj egyet, hogy felrázzon! - Oké.
Jó, felébredtem. Szóval mit is keresünk itt?
Nos, uram, vizet találtam ott, ahol eddig soha nem volt.
Vagyis akkor retek is van erre.
Taposs a fékbe!
Kösz. Drámaibb lett volna, ha én vezetek.
Mi az, hogy retek?
Az, amit ledarálunk Dózer pálcának, hogy építsünk belőle?
Igen. Az a retek.
Nevetséges.
Köztudott, hogy errefelé nem terem retek.
Jaj, imádom a tudást!
Van még. Látod, hogy imádom őket?
Uram, az új információ alapján szinte biztos,
hogy találunk retket.
És ha tévedek, megkapja a Zengő Dózerpardont.
A ZDP-t?
Megbeszéltük.
Nem baj, ha dudorászni fogok?
Mesés! Énekelj, ha tudod a szöveget!
Jó itt a fíling!
Jó lenne itt festeni.
Jó lenne itt táncolni.
Ne költözzek ide?
Nem, csak izgulok!
Nem hiszem el, hogy a barátaim nem hittek nekem.
Tévednek.
Tévednek. Tévednek. Tévednek.
Igen. Ez a jó irány.
A jó irány. A jó irány. A jó irány.
Imádom ezt a helyet!
Imádom!
Imádom! Imádom! Imádom!
Megyek az úton, vissza se nézek
Hm, végre biztos, hogy jó útra lépek
Végre biztos
Végre már tudom, mi is a szitu
Mi is a szitu
A barátaim nem hisznek bennem
Pedig tudom, hogy jól döntöttem
Végre biztos
Végre már tudom
Mi is a szitu
Jó helyek, jövünk!
Már biztos közeledünk.
Eszerint jön a Bajos Bukkanó.
Bajos Bukkanó? Nem hangzik túl jól.
Ennyi volt?
Igen, igen.
Azt írja, a Bukkanó csak a Dózereknek bajos.
Jövök!
Hé, Dózerek!
Jaj, már megint az a bukkanó!
- Mázli, hogy megúsztad. - Három perc, és dolgozhatsz.
Ki vagyok, ha nem építhetek?
Rázós út! Indulás!
Mi a baj, Wembley?
Csak aggódom Mokiért.
Tudod, milyen. A maga útját járja.
Matt bácsikám küldött erről egy lapot.
Jobban lennél, ha felolvasnám?
A barátságodtól mindig jobban vagyok.
- Én a tiédtől. - Nem, én a tiédtől.
- Nem. Én a tiédtől. - Nem, nem, én a tiédtől.
- Én a tiédtől. - Oké.
Nem, én a tiédtől!
Beszéd közben haladjatok, fiúk! Haladjatok!
„Kedves unokaöcsém, Gobo és barátai...” Ó, azok ti vagytok.
Nemrég dermesztő dologra bukkantam.
A fura szerzeteknek végtelen körben kell haladniuk
egy „Cseles Csúszka” nevű helyen.
Hogy mi a bűnük? Pengével a lábukon születtek.
Szegények kiabáltak félelmükben.
Szerencsére ott voltam, hogy megmentsem őket.
Ezt nézd, puccos barátom!
Törjetek ki, fura szerzetek! Nem muszáj egy irányba haladnotok!
Látnod kellett volna, Gobo. Művészet volt, amit csináltam.
Annyira örültek nekem…
hogy egy jutalomdobozba tettek.
Azt hittem, már szabadok, erre visszatért vérszomjas fogvatartójuk.
Egy óriási csúszkáló szörny.
Fejtörés helyett szembeszálltam vele.
Jövök!
Ráültem, és egymagam megszelídítettem.
Aztán győzelmi körre vittem, hogy mindenki lássa, már nem ő irányít.
Tiszta a terep. Nem kell félnetek.
Hogy imádtak!
Bátorságom emlékére küldök egy darabot a Cseles Csúszkából.
„Emlékezz arra, hogy a szerencse annak kedvez,
aki nem fél a saját útját járni.
Szeretettel: Utazó Matt bácsikád.
Ui. Tudom, hogy hiányzom. Uui. Nekem is hiányoznék.”
Hű, nagyon szeretném látni a Cseles Csúszkát!
Aha.
Biztos elveszett.
Igen. Nos, ahogy mondtam, Wembley, Moki a maga útját járja.
Olyan jól érzem itt magam!
De nem akarom lekésni a Habosok Holdhajhászását.
Lekésni! Lekésni!
Igen. Nem akarom.
Nem akarom. Nem akarom.
Igen, jó. Oké.
Nem tetszik ez a fíling. Kezdek aggódni.
Aggódni. Aggódni.
Érdekelne, jó volt-e a térkép.
Tudjátok, mit?
Én most megyek is el innen.
El innen. El innen.
- Nos, merre? - Merre? Merre?
De ha visszanézek, már más az út
Más az út
Jól döntöttem vajon?
- Lehet, hogy ennyi - Jaj, ne!
- Nem biztos - Nem biztos
- Már semmi - Már semmi
Jól döntöttem vajon? Lehet, hogy ennyi
Mihez kezdesz?
Nem tudom, nem tudom
Nem tudom, hová tartok
Hová tartasz?
- Hová menjek? - Hová tartasz?
- Nem tudom - Nem tudom
- Hová menjek? - Hová tartasz?
Hová menjek már
Nem!
Ez így nem jó.
- Eltévedtem? - Eltévedtem. Eltévedtem.
- Ez egy csapda. - Csapda. Csapda.
Segítség!
Ez komoly? Erre nincs visszhang? Most, amikor jól jönne?
Oké.
Mindjárt ott vagyunk.
Aha. Szerinted lesznek még jó helyek? Vagy…
Hagyd már a helyeket!
Segítség!
Wembley, gyere! Menjünk!
De mintha hallottam volna valamit.
Oké, oké. Semmi baj. Lélegezz!
Lélegezz!
Majd kitalálsz valamit. Egész éjjel igazad volt.
- Egész éjjel igazad volt. - Úgy van!
Úgy van.
De tényleg úgy van?
Nem törődtem a pontos adatokkal,
és egy visszhangkamrába kerültem, és most bajban vagyok.
Ez a beszéd!
Talán megvan az érzések és megvan a tények ideje.
Úgy van.
Annyira akartam, hogy igazam legyen,
hogy nem figyeltem arra, amitől rossz érzésem támadt,
akkor se, ha igaz volt.
Úgy, úgy!
Eltévedtem, itt ragadtam, és talán sose látom a barátaimat.
Hacsak nem segítetek.
- Igen. - Hogyne.
Megláttad a fényt. Ezt akartuk.
- Segítség! - Segítség!
Segítség!
Moki az! Ássunk!
Moki? Jaj, ne!
Mozdítsuk el a köveket!
Egy perc, és megyünk!
- Óvatosan! - Tovább!
- Segítség! - Menj, nyomás!
- Moki! - Moki!
Moki, már nem vagy elveszve!
Visszajöttetek értem. Olyan makacs voltam!
Az igazat mondtátok, és én nem hallgattam rátok.
A visszhangkamrában úgy érzed, igazad van,
de mire rájössz, hogy nem, addigra beleéled magad.
- És akkor… - Moki! Moki!
Szívesen beszélnék róla,
de ha nem indulunk, akkor lekéssük a Habosokat.
- Ja, igaz, igaz. - Felhozunk.
- Gyere! - Fogd a kezem!
Csapszeg! Remélem, készen állsz a Zengő Dózerpardonnal,
mert az lehetetlen, hogy itt…
Hogy itt retkek legyenek.
Ez az! Tudtam!
Azta! Hát nem gyönyörűek?
Amióta csak tudom, hogy kell porrá őrölni a retket,
Dózer pálcává, azt hittem, ismerek minden termőhelyet.
Csapszeg, megmutattad, hogy a régi feltevéseket új tényekkel kell kipótolni.
És most én jövök neked a Zengő Dózerpardonnal.
Nem jön nekem semmivel.
Bocsi!
Kösz, mérnök.
Jaj, ne is említsd!
Mindenki elmegy.
Lekéstük.
Szuper volt! Hol voltatok?
Foglaltam helyet az első sorban.
A helyek!
Annyira, de annyira sajnálom!
Nem baj, Moki! A vég elkerülhetetlen.
Szóval mindez végeredményben lényegtelen.
A Habos királynő!
Mintha megint 100 éves lennék.
Olyan gyönyörű!
Igen. Nem semmi volt, mi, ifjú Flúgosok?
Nem.
Ne mondjátok, hogy lekéstétek!
- Lekéstük. - Mondtam, hogy ne mondjátok!
Menjünk haza!
De kár! Olyan ritkán van ilyen!
Nézzétek a buborékokat! A buborékokat!
- Mi? - Mi?
Úgy érzem, valami csodálatos…
Már megint az érzéseim. Biztos semmi.
Valami van itt.
Aha.
A Flúgosok Fontos Füzete erről nem ír.
- Itt is van. - Azta!
Királynőm, visszatértél!
Hát persze. Jöhet a fő attrakció.
És nem rólad beszélek, vén kujon.
Kapj el, Henchy!
Ezt még egy Flúgos se látta, bármi is ez.
A holdhajhászós tánc után mindenki elmegy.
Az ő neve Herka.
És itt jön Cerka. Kerka és Ferka
és Larry.
Szóval a Habosok Holdhajhászásának lényege…
Hogy megszületik az új generáció. Igen.
A Kék Hold fényében
köszöntjük az új szerelmet,
az új sztorikat, az új erőt és az új szépséget.
Hold, járd varázsos táncod
Hozd el nekünk áldásod
Örökké tart a jóságod
Legyen nyugodt az álmod
Gyere, várunk, gyere el
Ragyogj le ránk, ragyogj hát
Ragyogj le ránk
Gyere, gyere, várunk már
Gyere már
Ha te nem vagy, Flúgos Moki, akkor erről lemaradunk.
Henchy, írd bele a Flúgosok Fontos Füzetébe!
Mindjárt!
Folyton ez van.
Most már az én hibám.
Hát, Mokikám, a tények fontosak,
de sok olyat észreveszel, amit mi nem.
Figyelj oda rá, jó?
Kösz, Gobo. Úgy lesz.
És most ki ül a legjobb helyen?
A Hold, igen
A táncod
Gyere és ragyogj
Ragyogj most le ránk
Ragyogj le ránk
Ragyogj ránk
Most
Igen!
Hihetetlen éjszaka volt, mi, Wembley?
Wembley?
Wembley!
Valami nagy dolog közeleg. Szegecs, ébredj!
Szegecs, friss kutyanasi!
Bocs, hogy ezzel jöttem.
Béna volt.
Kikelnek a teknősbébik. Nem akartam, hogy lekésd.
Nézd, hogy nyomulnak!
Hihetetlen, hogy az új generáció most születik, nem?
Még mindig hallom!
A feliratot fordította: Basch Erzsébet