"הרחיקו את הצרות בריקוד
דאגות נועדו ליום אחר
תנו למוזיקה להתנגן
בפרוגל רוק
הרחיקו את הדאגות בעבודה
ריקודים נועדו ליום אחר
תנו לפרוגלים לשחק…"
אנחנו גובו. -מוקי.
ומבלי. -בובר.
רד!
ג'וניור!
שלום!
אוי. הצנונית שלי!
"הרחיקו את הצרות בריקוד
דאגות נועדו ליום אחר
תנו למוזיקה להתנגן
בפרוגל רוק בפרוגל רוק."
- פרוגל רוק של ג'ים הנסון חזרה לרוק -
בפרוגל רוק.
מוכנים? אחת…
שתיים, שלוש. -שתיים, שלוש.
יאם, יאם.
הפסקת האוכל.
איזה בזבוז זמן. היינו יכולים לבנות.
אני דופק בפטיש בחשאי ביד השנייה.
זה מרגש מאוד, אדריכל.
יותר מים שווה יותר חשמל שווה מבנים גדולים יותר.
איזו תקופה להיות דוזרית!
קוטרפין.
מגדל הדוזרים האחרון שלך הוא בגובה… 1,000 דוזרים.
קרוב יותר ל-100, אדוני.
אני יודע.
אני פשוט גאה בך. תני לי להיות גאה בך.
אני רק מקווה שהפרוגלים ייהנו לאכול אותו כמו שאנחנו נהנינו לבנות אותו.
כן.
זה טעים מאוד!
חבל שאין לי שני פיות כדי שאוכל לאכול שניים בבת אחת.
רגע. אל תאכלו את מגדל הדוזרים הזה.
לא נאכל. -היי, רד. מה קורה?
את רוטטת מרוב אנרגיה. תוציאי הכול, אחותי הפרוגלית.
אני יודעת שמבני דוזרים טעימים. אנחנו אוכלים אותם. הדוזרים בונים אותם מחדש.
המעגל המושלם. כן, לגמרי.
אבל המגדל הזה יהיה מושלם למשחק קפיצות אדיר!
כן, אם את רוצה לשבור את הבלוביוס.
בחייך, בובר.
יש המון מים חדשים. בניינים חדשים.
איזו תקופה להיות פרוגלית!
כן!
האח, האח, האח…
הידד! אנחנו נרקוד ונשיר כל היום
"אנחנו במקום הראשון ורק התחלנו
ועכשיו הגיע הזמן לשחק
האח, האח, הידד! בואו נצעק לכבודך ולכבודי
אנחנו עושים כמיטב יכולתנו fsh לעמוד במבחן
ועכשיו הגיעה שעת התה
האח, האח, הידד!
אנחנו נרקוד ונשיר כל היום
אנחנו במקום הראשון ורק התחלנו
ועכשיו הגיע הזמן לשחק ועכשיו הגיע הזמן לשחק
האח, האח, האח, הידד."
רד, אז ספרי לנו על משחק הקפיצות המדהים החדש.
שמו…
רגע, איפה גובו?
"רגע, איפה גובו?" שם מעולה.
לא, באמת. איפה גובו?
שכחתי. הוא הלך לחור לחלל החיצון
כדי להביא את החפץ הראשון ששלח דוד שלו, מאט המטייל.
כמה אמיץ, כמה מלא משמעות, כמה נועז.
כמה זמן זה ייקח לו?
מה? אני כבר רוצה לשחק.
בסדר, גובו. אתה יכול לעשות את זה.
אתה אמיץ, אתה זריז, אתה נראה חמוד בכובע.
אתה רק צריך לרוץ לשם, לקחת את החבילה מדוד מאט
ולחזור הביתה.
אין סיבה לפחד.
ספרוקט.
כן, תצחק, חבר, אבל הסנפירים שלי נראים טוב.
ודגים מקפידים מאוד על הלבוש כשבאים לבקר אותם.
הם אמנם נראים כמו מים רגילים, אבל אי אפשר לדעת מה נגלה.
אם כבר מדברים על זה… הוא כנראה התגנב פנימה.
מסכן.
רק רגע, ספרוקט. אתה חייב לכבד את המרחב שלו.
שלום, חבר.
ברוך הבא. אתה חמוד.
בקרוב נחזיר אותך לחוף.
אבל בינתיים, תרגיש בבית.
יש כלל חשוב אחד. אם תצבוט אותי, אצבוט חזרה.
אני מקווה שזה ספר מדעי האוקיינוס החדש שלי.
רגע. מי זה גובו פרוגל?
אולי זה מי שגר כאן לפניי. אניח את זה עם הדברים שעליי להחזיר.
זה הסימן שלי.
הצלחתי.
רגלי פרוגל, אל תאכזבו אותי עכשיו.
ספרוקט, על מה אתה נובח?
ספרוקט! ספרוקט, מה קרה?
מה קרה? אוי, ספרוקט.
אני לא יכולה לחכות לגובו. אני נרגשת מדי.
בואו נשחק פשוט, בסדר? -בסדר.
נשתמש במבנה הדוזרים האדיר החדש כדי לשחק…
היי, חברים. הבאתי את החפץ הראשון. -אתה מדהים.
תראה, יש פתק מדוד שלך מאט. -כן.
וואו, כתב יפהפה. -נו, בחייכם!
מצטער, רד. רק אקריא אותו בזריזות.
דבר לא זריז בדוד שלך מאט.
"אחייני היקר גובו..."
המסע המרגש שלי חזרה לחלל החיצון החל
ומעולם לא הרגשתי רצוי יותר.
לא!
מתברר שוועדת קבלת הפנים של היצורים המטופשים
השאירה לי מתנות.
תודה, יצורים מטופשים. באמת לא הייתם צריכים.
עם מתנות נפלאות רבות כל כך לבחור מהן,
רציתי לוודא שהחפץ הראשון שאשלח
יהיה יקר ערך ומרומם נפש.
אני… מה?
מה קורה כאן?
"גלימת בדולח מעיכה.
זה אחד החפצים יקרי הערך ביותר של היצורים המטופשים.
באהבה, דודך מאט המטייל."
וואו. -וואו!
מה זה? -וואו.
עכשיו יש לנו פרס למשחק.
המנצח יקבל את הגלימה.
כן. -לאיזה משחק? תודה ששאלתם.
אנחנו נשחק ב"פלופ! בלופ! וופ!"
זה נשמע כיף, רד.
תסבירי לנו איך משחקים ב"פלופ! בלופ! וופ!"
כן. -אני לא יכולה להסביר, ומבלי.
אבל אני יכולה להראות לכם.
קדימה!
בהתחלה עושים פלופ. -בהתחלה עושים פלופ.
ואז עושים בלופ. -ואז עושים בלופ!
ואחרון חביב…
עושים וופ! -עושים וופ!
אמרתי שעושים וופ!
"פלופ, בלופ וופ! פלופ, בלופ וופ!
פלופ, בלופ וופ!
פלופ, בלופ וופ!"
בסדר. גובו ואני קפטנים.
בואו נתחיל!
אין בעיה, רד פרוגל.
מישהו יכול להסביר מה עושים?
עדיף בשיר.
אני לומד מוזיקלית.
אני מוכן בהחלט.
כן, אני נרגש מאוד. -אני לא מאמין שאני בקבוצה שלך, רד.
אעשה בלופ גדול מכל בלופ בהיסטוריה!
בסדר, אתם מוכנים? בואו נתחיל.
המשחק מתחי… -סליחה, רד.
סליחה על ההפרעה, אבל כשופט/חובש/מציל,
עלינו לעבור על הכללים ועל תקנות הבטיחות.
זה ייקח רק רגע.
בסדר. יש 800 כללים.
כלל ראשון: כל כלל יש לקרוא פעמיים.
כלל 800, חלק ד'…
אם אין צדפים בסביבה, אפשר להסתפק בבלוטים.
תודה. אלה כל הכללים. אמרתי לכם שזה יהיה זריז.
עכשיו בואו נתחיל בשלב השאלות והתשובות.
לא! הגיע הזמן לשחק! עכשיו! -מה?
אוי, לא.
"בהתחלה עושים פלופ…"
כן!
"ואז עושים בלופ!"
תהיי הבלופ.
"ואחרון חביב, עושים וופ…"
הנה זה בא.
וופ!
מספיק טוב.
בסדר.
הצלחתי. -בסדר, תור הקבוצה של רד.
קדימה, ומבלי. -גם אתה, פוגי.
וואו, מוקי! זה היה בלופ מעולה! זה היה כיף?
הבניין גבוה הרבה משהוא נראה, ומבלי.
הבטתי מהקצה… -כן?
והרוח ייללה וצללתי ישירות אל התהום,
וזה היה אדיר!
מוקי, אני…
אמרת שהוא גבוה משהוא נראה?
קדימה, ומבלי. תורך.
אנחנו ננצח!
קדימה. -רד, רגע. חכי.
רק רגע.
אני אוהב לקפוץ משפת הבריכה,
אבל זה גבוה בהרבה משחשבתי.
אני יודעת. זה אדיר, מה?
בסדר, אתה יכול לעשות את זה, ומבלי.
זה פשוט גבוה ביותר.
ומפחיד.
"ואז עושים בלופ!"
זה לא חלק מהכללים.
"ואז עושים בלופ!"
קדימה, ומבלי. תורך לעשות בלופ.
אני… בסדר, אני יכול לעשות את זה.
טוב, אז… -כן, אני אעשה את זה.
"ואז עושים בלופ!"
לא, אתה לא תעשה את זה. -מה?
קדימה, ומבלי. אתה יכול לעשות את זה.
קדימה, ומבלי!
אתה גבוה מאוד!
רד, אני באמת לא רוצה לעשות את זה.
אוי, בחייך. כולם עשו את זה.
זה רק פלופ, בלופ וופ. -לא אכפת לי איך קוראים…
ומבלי, אנחנו חייבים לנצח. -בלופ! בלופ! בלופ!
קדימה, יהיה בסדר.
בלופ! בלופ! בלופ! -לא, מה את עושה? אהה…
אוי, לא. הוא בסדר?
ומבלי? ומבלי? אוי, לא.
הוא קפא.
כלל מספר 247, שחקנים קפואים צריכים להירשם מראש.
אתם רואים? זו הסיבה שהיינו צריכים את שלב השאלות.
זהו, אתה מרגיש טוב יותר?
ולמען הפרוטוקול, אתה לא פצוע.
אבל אני יודעת שאתה אוהב פלסטרים.
היי, אל תאשים את הסרטן. הסרטן מופלא.
וחוץ מזה, אמרתי לך,
הוא צריך מרחב ואתה צריך לכבד אותו.
בסדר. עכשיו אני צריכה להחזיר את החבילה של גובו פרוגל.
רגע, איפה החבילה של גובו פרוגל?
ספרוקט, הזזת את החבילה של גובו פרוגל?
למה אני כל הזמן אומרת "החבילה של גובו פרוגל"? כי זה כיף.
אולי השארתי אותה בחוץ?
"החבילה של גובו פרוגל גובו פרוגל, גובו פרוגל
החבילה של גובו פרוגל גובו פרוגל…"
למה ומבלי לא עושה בלופ?
קדימה. -זה חלק מהמשחק? נרדמתי.
הוא רצה להיות בקבוצה שלי.
ומבלי, פשוט תקפוץ וננצח!
אתה שומע אותי?
אל תזוז בכלל אם אתה שומע אותי.
רד, הוא קפא מרוב פחד.
יש ממש קרח על האף שלו.
הגיע הזמן לוופ?
לא עכשיו, פוגי.
בסדר.
כחובש/מציל/חובב קווים נטויים,
אני מבטיח לכם שאין סיבה לחשוש/לפחד.
הוא רק קפוא. מסריחיות יעשו את העבודה.
הן גדלות ליד ערמת האשפה והריח שלהן גרוע כל כך שהסירחון יפשיר אותו.
מושלם!
אביא מסריחיות, אפשיר את ומבלי והוא יקפוץ.
אתם תראו.
"אני מסתובב, אני רוקע, אני מסתובב, אני רוקע
סובב, סובב, רוקע ומסתובב
רוקע ומסתובב כל היום
כן. רוקע ומסתובב…"
אני רק צריכה לחצות את הגן ולהגיע אל המסריחיות
בלי שגורג ימחץ אותי.
אחלה, בסדר.
ג'וניור!
תמחץ את הפרוגל.
אני על זה, אבא.
"יש לי סחרחורת. אני רוקע…"
הנה הוא, ג'וניור.
ליד הרגל שלך. -ליד הרגל שלי?
אני מצביע עליו, ג'וניור.
מצטער, אבא. יש לי סחרחורת. -אוי, בן.
זה טוב, בנים.
בסדר. -טוב.
"ורד הוא אדום, סיגלית היא כחולה…" -כן.
כן.
"אין דבר נורא ממסטיק בסוליה."
כמה עמוק. -אני מתה על זה.
זה זבל איכותי, מרג'ורי.
זה מצוין. -יש לנו אורחת.
את נמצאת בנוכחותה של…
הכול יודעת…
ערמת האשפה. ניה.
שלום, פרוגלית קטנה.
לאיזו עצה את זקוקה?
שלום, גברת ערמה.
רק באתי ל…
אני… מסריחיות.
למה את צריכה מסריחיות?
אני אשפה ואפילו אני יודעת שהן מסריחות.
שלום. -איכס. גועל.
טוב…
שיחקנו ב"פלופ! בלופ! וופ!" ו…
אני מתה על המשחק הזה!
תשמעו, הייתי יופי של בלופרית פעם, בחורים.
אני מסכים בהחלט. -ללא ספק.
בכל אופן, חבר שלי קפא.
אז אשתמש במסריחיות האלה
כדי להפשיר אותו כדי שננצח במשחק. ביי.
חכי, חכי, חכי.
החבר שלך רוצה לקפוץ
או שרק את רוצה שהוא יעשה את זה?
כן. -טיעון מצוין.
ברור שהוא רוצה. למה שלא ירצה?
זה מזכיר לי שיר שבדיוק הקראתי לבנים.
כן.
"כן זה כן. לא זה לא,
ואם זה לא כן גדול, זה פשוט לא."
מרג'ורי, זה לא השיר שהקראת לנו.
קוראים לזה אלתור, בחורים.
כן, ו… שתפו איתי פעולה. אני עושה משהו.
תשמעי, תודה על השיר,
אבל אני חייבת לחזור למשחק. ביי.
בסדר. להתראות, פרוגלית קטנה.
זכרי את השיר! -כן.
ערמת האשפה אמרה את דברה. ניה!
היא טובה בשירה, היא טובה באלתור.
כן, והיא גם מעולה בבלופ. איום משולש.
תפסיקו, בחורים. אתם קורעים. -כן.
את עושה הכול, מרג'ורי. -אני אסמיק בגללכם.
יש עדכון, בובר?
כן.
עדיין קפוא.
אני מוטרדת קצת מכך שההילה של ומבלי הפכה ירוקה.
מוקי, הוא ירוק. -נכון.
בחיי, איפה רד הזו?
עוד לא, פוגי. -עוד לא, פוגי.
אני מוכן. -תודה.
הפעם לא אפספס את הפרוגל.
לא אפספס… וואו, עלה בצורת עלה.
"כן זה כן ולא זה לא,
ואם זה לא כן גדול, זה פשוט לא."
למה היא אמרה לי את זה?
לא! גורג!
הצלחתי, אבא!
תפסתי פרוגל!
תיפטר ממנו, בן. זרוק אותו לבאר!
לא, לא, לא.
לא! לא, אני לא רוצה!
לא, אני לא רוצה.
תעשה את זה, ג'וניור!
לא! -מצטער, פרוגל.
לא!
ילד טוב.
וואו.
חי דודו של גובו. זה היה אדיר!
זה לא היה אדיר.
זה היה נורא.
אבל רד, קפצת במורד הבאר המון פעמים בעבר.
כן, קפצתי.
אבל הפעם זה היה שונה. לא הייתה לי ברירה.
לא רציתי לעשות את זה.
וגם ומבלי לא רוצה.
רד. -את בסדר?
הבאתי את המסריחיות שלך.
תודה, אבל…
אני כבר לא צריכה אותן.
טוב, כי הן מסריחות. איכס.
ארחץ ידיים במשך שבועות.
ארחץ ידיים במשך שבועות!
ומבלי, הייתי צריכה להקשיב כשאמרת שאתה לא רוצה לקפוץ.
ערמת האשפה הקריאה לי שיר נפלא שלא אשכח לעולם.
"כן זה כן. לא זה…"
אני לא זוכרת את השאר עכשיו.
אבל אני מנסה להגיד שאתה תעשה מה שאתה רוצה מתי שאתה רוצה.
"אני מצטערת
לא הבנתי
את התחושה של פחד מבפנים
כי עכשיו אני יודעת איך מרגישים
כשאיש לא שומע את קולך
כאילו שאין לך ברירה
מקטן ועד גדול
החלש מכול
כל קול חשוב
לא משנה איך הוא נשמע
עדיף להקשיב
על פני לנסות להשתיק
להקשיב כאן ועכשיו
להקשיב לצליל
של כל קול…"
ומבלי! הפשרת!
כן.
רד? -כן?
אני ממש לא רוצה לקפוץ מכאן.
ואין לי שום בעיה עם זה.
כן?
"רק דע שיש כוח למילים שלך
וכשיש לך ספקות
פשוט תזכור -תזכור
מקטן ועד גדול
החלש מכול?
כן!
כל קול חשוב
לא משנה איך הוא נשמע
עדיף להקשיב
על פני לנסות להשתיק
להקשיב כאן ועכשיו
להקשיב לצליל
של כל קול."
רק רגע! -מה?
אני רוצה לקפוץ מהחלק הנמוך של הבניין.
אני חושבת שזה יהיה מושלם! כן!
כן, כן, כן! -כן!
ואז עושים בלופ!
ואחרון חביב…
עושים וופ!
איפה… פוגי? -פוגי?
פוגי?
מה? אוי, לא. אני בא!
וופ!
ובזאת נגמר המשחק.
מי ניצח?
אין כלל לקבוע את זה. אני…
אני תקוע.
היי, גובו. אתה…
אתה חושב מה שאני חושבת?
שאני לא חובש מספיק כובעים? לגמרי.
יש לי המון, אבל אני לא חובש אותם אף פעם.
מה? לא! בוא הנה.
לתת את הגלימה שלך לוומבלי.
לא חשבתי על זה, אבל אני מת על זה!
שימו לב. הקפטנים של קבוצות ה"פלופ! בלופ! וופ!",
גובו ואני, החלטנו פה אחד, להפסיד הפסד טכני במשחק
כי ברור שהמנצח הוא…
ומבלי! -ומבלי!
מה? אני?
כן, חבר. -כן.
אתה זוכה בגלימת הבדולח המעיכה.
כן. כולה שלך. -כן.
וואו. -מותר לנו לחבק אותך?
כן, בבקשה.
כן! -מעולה.
אנחנו אוהבים אותך, ומבלי.
גם אני אוהב אתכם. -יופי של פלופים, חבר.
אני גאה בך.
בסדר, ספרוקט.
חיפשתי את החבילה של גובו פרוגל בכל מקום,
כנראה חלמתי, כי היא לא…
היי, תראה אותך.
אתה רואה? נתת לו את המרחב הדרוש ועכשיו אתם חברים.
חברים הכי טובים, מה?
בסדר, וואו. אז כך אני מגלה.
הגיע הזמן להחזיר אותו לחוף.
עכשיו אתה עצוב? אתה אוהב אותו רק שלוש דקות.
היי, אל תשאל שאלות. אני משתמשת בזה כשאני הולכת לחוף.
בוא, ספרוקט.
תרגום: אסף ראביד