С танци победи грижите.
За друг ден ги остави.
Нека музика звучи
във Фрагъл Рок.
С работа победи грижите, танците за после остави.
Дай на фрагълите веселба.
Гобо. - Моки.
Уембли. - Бубър.
Ред. Юху!
Младши!
Ехо!
Репичката ми!
С танци победи грижите, за друг ден ги остави.
Нека музика звучи
във Фрагъл Рок.
Във Фрагъл Рок.
Готови? Едно...
Две, три. - …две, три.
Вкусно!
Обедна почивка.
Губим време. А можехме да строим.
Тайничко почуквам с другата си ръка.
Вълнуващо е, Архитекте!
Повечето вода означава повече мощност и по-големи сгради.
Славно време за дузърите!
Шпонка.
Последната ти кула сигурно е, колко, хиляда дузърски ръста.
По-скоро сто, господине. - Да, знам.
Гордея се с теб. Не ми отнемай това право.
Дано фрагълите ядат сградите с насладата, с което ги строим.
О, да.
Страхотни са.
Да имах две усти, че да налапам две наведнъж.
Чакай. Никой да не яде тази кула.
Няма. - Ред, какво става?
Трепериш от вълнение. Изплюй камъчето!
Знам, че сградите на дузърите са вкусни. Те строят, ние ядем.
Съвършена симбиоза. - Да, да.
Но тази кула е идеална за страхотна игра с гмуркане!
Да, ако искате да си счупите балубиусите. - Я, стига, Бубър.
Виж новата вода! Виж новите сгради!
Славно време за фрагълите!
Да!
Хип, хип, хип, хип...
Ура! Ще танцуваме и пеем до края на деня.
Ние сме номер едно.
Сега е време за игра.
Хип, хип, ура! Да викаме за теб и мен.
Стараем се да издържим теста.
Време е за чай.
Хип, хип, ура!
Ще танцуваме и пеем до края на деня.
Ние сме номер едно.
А сега е време за игри.
Хип, хип, хип, хип, ура!
Ред, каква е тази невероятна нова игра? - Нарича се…
Чакайте, къде е Гобо?
"Чакайте, къде е Гобо?" Чудно име.
Наистина питам. Къде е той?
Забравих. Отиде при дупката към Открития космос,
за да вземе артефакт от чичо Мат.
Колко смело, колко значимо, какъв кураж.
Колко време ще се бави?
Какво? Нямам търпение да играем.
Добре, Гобо. Ще се справиш.
Ти си умен. Бърз си. Шапките ти отиват.
Трябва само да изтичаш и да грабнеш колета от чичо Мат.
И право вкъщи.
Няма нищо страшно.
Зъбльо!
Да, смей се, приятелю, но плавниците ми са чудесни.
Рибите държат на дрескода в дома си.
Прилича на вода, но не се знае какво има вътре.
Като говорим за... Промъкнал се е.
Горкичкият.
Кротко. Дай му лично пространство.
Здравей, приятел.
Добре дошъл. Много си сладък.
Скоро ще те върнем на плажа.
Засега се настанявай удобно.
Имаме правило - ощипеш ли ме, и аз ще те ощипя.
Дано е новият учебник по океанология.
Момент. Кой е Гобо Фрагъл?
Сигурно е предишният наемател. Ще върна колета.
Сега е моментът.
Взех го.
Крачета, не ме предавайте!
Зъбльо, по какво лаеш?
Зъбльо, какво става?
Какво има? Зъбльо.
Не мога да чакам Гобо повече. Вълнувам се!
Да играем. - Добре.
Ще използваме страхотната дузърска кула...
Взех първия артефакт. - Невероятен си.
Има бележка от чичо Мат. - Да.
Прекрасен почерк. - Хайде де!
Извинявай, Ред. Ще я прочета бързо.
Нищо, свързано с чичо ти, не става бързо.
"Скъпи Гобо..."
Приключението ми в Открития космос започна.
Приеха ме радушно.
Не!
Глупавите създания ме посрещнаха с подаръци.
Благодаря, глупави създания. Нямаше нужда.
Изборът от подаръци беше голям.
Исках първият артефакт, който пратя у дома,
да бъде ценен и възвишен.
Аз... Какво?
Какво е това?
Меко кристално наметало.
Глупавите създания високо ценят този артефакт.
С обич, чичо Мат Пътуващия."
Какво е това?
Вече имаме награда за играта.
Победителят получава наметалото.
Да. - За коя игра? Благодаря за въпроса.
Ще играем "Скок! Цоп! И гмур"!
Звучи забавно.
Кажи ни как се играе.
Да. - Не мога да ти кажа.
Но мога да ти покажа!
Давай!
Първо скачаш. - Първо скачаш.
После цопваш! - И после цопваш!
И последно, но също важно... - Важно.
Гмуркаш се! - Гмуркаш се!
Казах, че се гмуркаш!
Скок, цоп и гмур!
Добре. Аз и Гобо ще сме капитани на отборите.
Да започваме!
Приемам, Ред Фрагъл!
Ще ми обясните ли какво ще правим?
Ако може с песен. Възприемам музикално.
Готов съм. Разбира се.
Да. Вълнувам се. - Не е за вярване, че ме избра.
Ще направя най-великото цопване в историята!
Готови ли сте? Напред!
Нека играта... - Извинявай, Ред.
Извинявай, но като съдия, лекар и спасител,
ще направя инструктаж за безопасност.
Ще приключим бързо.
Добре. Правилата са 800.
Първо: правилата се четат по два пъти.
Правило 800 Г...
Ако нямате миди, става и с жълъди.
Благодаря. Чухте правилата. Казах ви, че ще свършим бързо.
А сега е време за въпроси.
Не! Време е за игра! - Какво?
Божке!
Първо скачаш!
Да!
После цопваш!
Слей се с цопването.
И последно - гмуркаш се!
Да става каквото ще!
Ще свърши работа.
Добре.
Справих се добре. - Ред е на ход.
Хайде, Уембли. И ти, Поги.
Моки! Страхотно цопване! Забавно ли е?
Кулата е много по-висока, отколкото изглежда.
Погледнах надолу... - И?
...вятърът изсвистя и аз се гмурнах в пропастта.
И беше страхотно!
Моки, аз...
Че е по-висока, отколкото изглежда ли каза?
Хайде, Уембли. Твой ред е.
Ще победим!
Давай. - Ред, чакай малко.
Чакай!
Обожавам да скачам в езерцето,
но, не очаквах кулата да е толкова висока!
Да, страхотна е, нали?
Добре. Ще се справиш, Уембли.
Просто е невероятно високо.
И страшно.
После цопваш!
Това е извън правилата.
После цопваш!
Хайде, Уембли. Твой ред е.
Аз... Добре. Ще скоча.
Добре, тогава... - Да, сега.
После цопваш.
Не, няма. - Какво?
Хайде, Уембли. Можеш.
Давай, Уембли!
Много си високо!
Ред, не искам да скачам.
Хайде де. Другите скочиха.
Скачаш, цопваш и се гмуркаш. - Все едно...
Трябва да победим. - Гмур!
Ще се справиш.
Цоп! - Не, какво правиш?
О, не. Добре ли е?
Уембли? О, не.
Замръзна.
Правило 247: всеки замръзнал играч трябва да се пререгистрира.
Затова давам време за въпроси.
Готово. По-добре ли си?
И изобщо не си ранен.
Но харесваш лепенки.
Рачето не е виновно. Страхотно е.
И ти казах да уважаваш личното му пространство.
Добре.
Къде е колетът за Гобо?
Ти ли премести колета за Гобо?
Защо повтарям "колета за Гобо"?
Защото е забавно.
Колетът за Гобо Фрагъл.
Защо Уембли не цопва?
Хайде. - Част от играта ли е? Заспах.
Пожела да е в моя отбор.
Уембли, скочи и ще победим!
Чуваш ли ме?
Ако искаш, не мърдай.
Ред, замръзна от страх.
На носа му има висулка.
Време ли е да изкрещя? - Не сега, Поги.
Добре.
Като официален лекар, спасител и ентусиаст,
ви уверявам, че няма причина за тревога.
Само е замръзнал. Миризвинките ще го оправят.
Растат близо до Сметска и вонята им ще го размрази.
Идеално!
Ще донеса миризвинки и Уембли ще скочи.
Ще видите.
Завъртам се и газя. Завъртам се и газя.
Врът, врът, газя и се въртя.
Газя и се въртя по цял ден.
Да. Газя и се въртя...
Трябва да прекося градината и да стигна до миризвинките,
без да ме прегази горг.
Да, няма проблем.
Младши!
Смачкай този фрагъл!
Веднага, тате.
Вие ми се свят. Газя.
Ето го!
Точно до крака ти е! - Къде?
Соча го, Младши!
Извинявай, тате. Замаян съм. - Сине.
Това е добро.
Добре. - Я да чуем.
"Розите са червени, теменужките - сини." - Да.
Да.
"Няма нищо по лошо от дъвка на мокасини."
Колко мъдро. - Харесва ми.
Боклук от класа.
Бива си го. - Имаме компания.
Намираш се пред...
Всезнаещата...
Сметска!
Здравей, фрагълче. За какъв съвет идваш?
Здравейте, мадам Сметска.
Дошла съм за...
За миризвинки.
За какво са ти миризвинки?
Аз съм смет, но и за мен вонят.
Здравей! - Гадост, гадост.
Играхме на "Скок! Цоп! И гмур!" и аз...
Обожавам тази игра!
На младини бях страхотен гмурец, момчета.
Личи си. - Несъмнено.
И приятелят ми замръзна!
Затова ще използвам тези миризвинки,
за да го размразя и да победим. Чао!
Я, почакай.
Приятелят ти иска ли да скочи, или ти го караш да го направи?
Да. - Добър въпрос.
Иска, разбира се. Защо да не иска?
Напомни ми за стихчето, което тъкмо прочетох на момчетата.
Да.
"Да" означава "да", "не" означава "не".
Ако не чуеш твърдо да, значи сигурно е не."
Марджъри, друго стихче ни прочете.
Импровизирам, момчета.
Подкрепете ме, имам нещо предвид.
Вижте. Благодаря за стихчето,
но бързам да се върна към играта. Чао!
Добре. Довиждане, фрагълче.
И запомни стихчето! - Да.
Сметска каза тежката си дума. Да!
Пише поезия, импровизира.
Да, и може да се гмурка. Тройно удоволствие!
Спрете, момчета. Смешни сте. - Да.
Ти можеш всичко. - Изчервих се!
Нещо ново, Бубър?
Да.
Още е замръзнал.
Тревожа се, защото аурата на Уембли позеленя.
Моки, той е зелен. - Да.
Къде се дяна Ред?
Още не, Поги. - Още не.
Чакам да ме повикате. - Благодаря.
Този път няма да изпусна фрагъла.
Няма да го изпусна този път.
Няма да... Листо с формата на листо!
"Да" означава "да", "не" означава "не".
Ако не чуеш твърдо да, значи сигурно е не."
Защо ми го каза?
Не! Горг!
Успях, тате.
Хванах фрагъл!
Разкарай го, синко! Хвърли го в кладенеца!
Не, не.
Не, не! Не искам!
Не, аз... Не искам!
Пусни го, Младши.
Не! - Съжалявам, фрагъл.
Не!
Браво, момче.
Не вярвам на очите си! Страхотен скок!
Не беше страхотно.
Ужасно беше.
Но, Ред, много пъти си скачала в кладенеца.
Да, скачала съм.
Този път беше различно. Нямах избор.
Не исках да го правя.
Това важи и за Уембли.
Ред. - Добре ли си?
Ето ги миризвинките.
Благодаря, но…
Вече не ми трябват.
Радвам се, защото вонят!
Седмици наред ще си мия ръцете.
Седмици наред ще си мия ръцете!
Уембли, трябваше да се вслушам, когато ми каза, че не искаш да скочиш.
Сметска ми каза страхотно стихче, което никога няма да забравя.
"Да" означава "да", "не" означава..."
Не помня как продължава,
но идеята е, че правиш каквото искаш, когато искаш.
Извинявай.
Не знаех
какво е чувството да изпитваш вътрешен страх.
Но вече знам как се чувстваш,
когато никой не те чува,
когато нямаш право на избор.
От най-тихия до най-силния,
и най-слабия в тълпата -
всеки глас е важен,
независимо как звучи.
По-добре е да го чуем,
отколкото да го пренебрегнем.
Слушай тук и сега.
Слушай звука
на всеки глас.
Уембли! Ти си размразен!
Да.
Ред? - Да?
Наистина не искам да скоча.
А аз нямам нищо против.
Така ли?
Знай, че думите ти имат тежест,
и когато се съмняваш,
спомни си... - Спомни си...
От най-слабия до най-силния...
И най-тихия в тълпата?
Да!
Всеки глас е важен,
независимо как звучи.
По-добре да го чуем,
отколкото да го пренебрегнем.
Слушай тук и сега.
Слушай звука.
Слушай звука на всеки глас.
Чакай! - Какво?
Ще скоча от най-ниската част.
Страхотна идея. Да!
Да, да! - Да!
После цопваш!
И последно.
Гмуркаш се!
Къде е Поги? - Поги?
Поги?
Какво? О, не! Идвам!
Гмур!
Край на играта.
Кой е победителят?
Няма правило за това.
Объркан съм.
Гобо. И ти ли...
И ти ли си мислиш същото? - Че рядко слагам шапка ли?
Имам много, но не ги нося... - Какво? Не! Ела.
Да дадем наметалото на Уембли.
Не си го помислих, но чудесно!
Внимание! Като капитани на отборите,
с Гобо решихме единодушно да се откажем от отборната победа,
защото категоричният победител е...
Уембли! - Уембли!
Какво? Аз ли?
Да. - Да.
Печелиш наметалото.
Да, твое е. - Да!
Може ли да те прегърнем?
Да, моля!
Да! - Добре.
Обичаме те, Уембли.
И аз ви обичам. - Чудесен скок.
Гордея се с теб.
И така.
Търсих колета навсякъде. Сигурно съм го сънувала, защото...
Виж ти. Ама че работа.
Уважил си личното му пространство и вече сте приятели.
Първи приятели.
Добре, браво. Значи ме зарязваш.
Да го върнем на плажа.
Тъжен ли си? Харесваш го от три минути.
Не задавай въпроси. Така ходя на плажа.
Хайде, Зъбльо.
Превод на субтитрите Анна Делчева