Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Gyönyörű.
Szeretem, mert megragadja a lényegem.
Igen, nagyon természetesnek tűnsz. Tényleg te vagy.
- A fotós a Vanity Fairnek dolgozik. - Meginterjúvoltak?
Nem, csak a barátom. Szeretem, hogy itt van, mert…
emlékeztet rá, ki vagyok.
Ezt szeretem. A szépségipar felszínes tud lenni.
- Az biztos. - Tényleg kapcsolódok a természethez.
Szeretem az igazi embereket.
Az igazi nőket.
- Menjünk? - Hova?
- Ez nagyon szar volt. - Ja, elcsesztem.
- Nem kicsit. - Elég, fáj a fejem!
Az én fejem és a puncim is.
Szegény éhezett a jó szexre. Remélem, nem lesz szerelmes belém.
- Szerinted észrevette az undoromat? - Reméljük, nem.
Nem akarhatod, hogy a főnök nehezteljen rád.
- Szia! Hogy vagy? - Jól.
Én nagyon élveztem. És te?
Élvezted?
Tökéletesen tökéletlenek vagyunk.
Egyediek vagyunk.
MEDINA KOZMETIKUMOK
50 ÉVESEK LETTÜNK
VELETEK SZERETNÉNK ÜNNEPELNI, MINDANNYIÓTOKKAL
EGYEDI MÁS
SZABAD
- Mi van vacsorára? - Fejezd ki magad!
- Cristina? - Bárki is vagy.
- Mit nézel? - Egy videót, amit a húgom csinált.
- Nincs hozzád hasonló. - Ez fiú vagy lány?
Lány volt, és most… Nem tudom.
Légy szabad! Légy önmagad!
50 ÉV SZÉPSÉG
- Kiteszed anélkül, hogy megmutatnád? - Álvarót nem érdekli.
Sosem nézi meg.
Nem tudom. Semmi köze a brand arculatához.
Ez a lényeg.
Nem csinálhatsz azt, amit akarsz. Nehéz helyzetbe hozol.
- Kérlek, Cris! - Vannak szabályok és előírások.
- Szabályok, szabályok. Tiszta apa vagy. - Csinálj, amit akarsz!
Támogathatnál. A nővérem vagy, nem?
- Szerinted mit csinálok? - Azt sem mondtad, hogy tetszik…
Tetszett, nagyon jó videót csináltál. De mindig azt csinálsz, amit akarsz.
A világ nem így működik. Ha felvettek…
- Oké, boomer. Holnap találkozunk. - Pau…
- Irigy. - Talán szar a videó.
- Irigyel, Paula. - Miért irigyelne a nővérem?
- Miért? Mert magát sem szereti. - Talán nem kéne posztolnom.
- Hogy mi? Hogy senki se lássa? - Halkabban…
Izgulok miattad.
Ennyi munka után. Hány változatot csináltunk?
Ideges vagyok a hozzáállása miatt.
- Paula! - Mi az?
Nem kell a jóváhagyása. Sosem kellett.
Ne bújj el!
Ne félj kifejezni magad!
Bárki is vagy.
Légy szabad! Légy önmagad!
Mi a baj?
- Megint el kéne mennünk Rosához. - Felejtsd el!
Nem kell nekünk pszichológus. Jól vagyunk.
Jól vagyunk. Csinosak vagyunk, jól végezzük a munkánkat.
Mario szeret minket. Apa imád minket.
Bruna sokat ugat, de melyik kutya nem? Igaz?
Szeretem, amikor mosolyogsz.
- Mit csinálsz? - Nem idéz fel emlékeket?
De, szar emlékeket. Miért énekelsz, mint egy idióta?
- Ezzel a dallal a fejemben ébredtem. - Öltözz fel! Késésben vagyunk.
Remek, lányok! Csodálatos! Jöjjön egy új dal!
Nagyobb elánnal és kicsit intenzívebben! Három lehetőség közül választhattok.
Az első: lábak egyszerre, lépés hátra, és vissza.
Hosszú lépés hátra és vissza. A hát mindig legyen egyenes…
…és mozgassuk meg a feneket! Csináljuk!
Hogy vagy?
- Jól vagy? - Igen, igen… Majdnem megcsúsztam…
Óvatosnak kell lenned, nagyon csúszik a padló.
Nézzük… Üdv a Medina Kozmetikumok 50. évfordulóján!
Büszkén vagyok e család tagja…
Igen, megmondom neki.
- Jó reggelt, María. - Üdv, Álvaro!
Üdv, Andrés! Jó reggelt!
- Juanito… - Jó reggelt!
- Nincs mindenhol ilyen pozitív légkör. - Imádnak téged.
Igen, ez igaz.
Még egy szelfi?
„Boldog vagyok a ma esti évforduló miatt.”
Kettőskereszt: Medina Kozmetikumok. Kettőskereszt: 50 év szépség.
- Még valami? - Ennyi.
Kettőskereszt: elegancia. Kettőskereszt: stílus.
- Sóhajtottál? - Nem.
- Nekem sóhajtoztál? - Nem.
Mi ez a zene? A zene.
Fejezd ki magad!
- Mi ez? - Paula videója.
Bárki is vagy.
Trükkök, filterek nélkül.
Nincs hozzád hasonló.
Légy szabad! Légy önmagad!
- Nagyon szép volt, Paula. - Köszönöm!
Ez nektek köszönhető, mert nyíltan kifejezitek magatokat.
- Ti mind… csodálatosak vagytok! - Ez nagyon gáz.
Gáz? Egyáltalán nem, Mari Carmen. Vannak hattyúk, delfinek,
bengáli tigrisek, de más állatok is nagyon szépek.
Vannak lajhárok, amik nagyon cukik. Vannak makik, nagyorrú majmok,
még csótányok is.
Ők is szépek.
Úgy értem… Azt akarom mondani, hogy mind egyediek vagyunk.
- Mind, mind. - Van bennünk valami különleges.
- Még benned is.
Paula… Mi ez az egész?
- Látta a videót, Álvaro? - Igen.
Kiposztoltam, és 10 000 lájkunk van. Mindenki megosztja.
- Fantasztikus. - Kiposztolta ezt?
- Jó reggelt, Cristina kisasszony! - Üdv, Antonia!
Kér egy újságot? Ingyen van, de jó.
- Köszönöm, nem! - Talán a téma nem érdekli magát.
A halál utáni életről szól. A halál nem is létezik.
- Mi van a lifttel? - Semmi, csak ideges.
Szerintem érdekes volt. Nem ismerem a véleményét a halált illetően.
Az emberek nem szeretnek beszélni…
- A lényeg… - A szuka el sem köszönt.
- Hallgass! - Ezt érdemeljük?
Hogy ennyi év után semmibe vegyenek? Kinek képzelik magukat?
Szarnak néznek, pedig nem vagyok szar. Portás vagyok, nem szar. Az más.
- Hagyj békén! - A hajánál fogva húznám végig a padlón.
Ez a nő egy idióta. És te is az vagy. Mert hagyod magad megalázni.
Ostoba! Hülye tehén!
Nincs mit mondanod? Nem tetszik a látvány?
Hé…
- Szia, Cristina! - Jó reggelt!
- Jó reggelt, Cristina! - Jó reggelt!
Ne ijedj meg!
Hallgass ide egy kicsit!
Beszélnünk kell.
- Jó reggelt! - Helló!
Hova mész? Állj meg!
Te ki vagy?
Én vagyok te.
Nem, te nem vagy én. Mit tettél a tükörképemmel?
- Nem titkolhatsz el örökre. - Miről beszélsz?
Nem emlékszel?
Cristina! Láttad az órámat?
Cristina!
Cristina! Hol lehet?
Cristina! El fogunk késni!
Te nem Cristina vagy. Mindig is Cristian voltál.
Nem.
Nem emlékszel. Próbáltad kitörölni. Ahogy sok más dolgot is.
- De ő még itt van. - Nem.
- Még itt vagyok. - Nem…
Elnézést!
Na most, arról a videóról… Miért én tudom meg utoljára?
Azt mondta, posztoljak valami különlegeset az évfordulóra.
Én egy promóra gondoltam. Az ön által készített videóban
fura haverok és irodai csodabogarak szerepelnek.
Nem csodabogarak, normális emberek, mint mi.
Nem mint én.
Nézze, szerintem jó dolog, ha az alkalmazottak kapcsolódni tudnak…
Helyezzük kontextusba! Lesz egy nagyszabású rendezvényünk egy topmodellel.
Maga meg készített egy videót Mari Carmennel az Adminisztrációról.
Szép ember, de csak belül, és a videón ezt látszódhat.
- Szóval letöröljük a videót. - Letörölni? Az kizárt.
Az embereknek elegük van a látszólag tökéletes testű modellekből…
- Ezt hagyjuk! - Nem igazi, csalás.
A heteropatriárchia női sztereotípiáját mutatja be,
- szexista elképzelésre alapozva. - Én mondom meg, mit akarnak látni.
Luxust, szépséget akarnak látni. Tegyük próbára!
Milyen lenne az ön tökéletes változata? Képzelje el! Megvan?
Kövér? Nem, igaz? Szia, Cristina! Látogatók jöttek?
- Igen… Az El Corte Inglés. - Tökéletes.
Próbáld rájuk sózni a sminkeltávolítót! Nem fogynak.
- Hajrá! - Oké.
- Meg vagyok győződve erről. - Mit szólna egy sminkútmutatóhoz?
Amikor a nővére bemutatta, azt gondoltam: „Őt keressük.”
Tehetséges. Van tehetsége. És gyönyörű.
- Kér egy kávét? - Nem.
Medina Kozmetikumok, miben segíthetek?
Miután felvittem az alapot, a púdert és a korrektort,
megcsinálom a szemöldököm.
És ehhez…
feketét használok…
és ezt az ecsetet. A sminkesek azt mondják, ez így rossz.
Hogy barnát kéne használnom. De jól néz ki feketén.
Csináljuk!
Nem dúlhat fel minket így ez a vén fasz. Nem ért hozzá.
A középkorú férfiak hibás áruk,
le kell venni őket a polcról. Te tweetelted.
- És ha minket vesznek le a polcról? - „És ha minket vesznek le a polcról?”
Bocs! Nem teszik meg. Kellünk nekik. Okosabbnak kell lenned.
Talán csak ennyit tudunk.
Nem láttad, hogy néztek ránk? Hogy tapsoltak?
Igaz… A remény csillogott a szemükben.
Kiért tesszük ezt?
- Hát… - Értük.
Értük. Értük…
- Szia, Paula! - Szia!
Paula?
- Jól vagy? - Semmiség.
- Törölnöm kell. - Miért? Gyönyörű volt. Tetszett.
- Tényleg? - Persze. Kedves, inspiráló.
Nektek csináltam, hogy… Mindegyikőtökért.
Ahogy néztem, erősebb lettem tőle.
Miért ne érezhetnéd magad jól a bőrödben? Kövéren, kopaszon, sápadtan, sötét hajjal?
- Miért kéne, hogy zavarjon? - Miért?
Kösz, hogy mellettem állsz!
- Bármikor. - Elvinnéd az asztalomhoz?
- Persze. - Pisilnem kell.
- Jó pisilést! Bocs! - Olyan édes vagy.
Köszönöm!
Nézzük…
- Csodás grillező ház. - Nem ismerem.
- Sok csajt vittem oda! - És ügyfeleket?
- Imádják. - Megjegyzem.
- Hé, Álvaro. - Igen?
- Mi ez a videó? - Paula csinálta.
- Paula? Egy gyakornok? - Közösségi menedzser.
- Gondoltam, hogy nem te csináltad. - Nyugi, már letöröltettem…
Ne. A vezérigazgató imádta. Friss volt, befogadó, sokszínűségre bátorít.
Szerette a kövér csodabogarat. Az új imidzsünk csodás példája…
- bla, bla, bla… - Új imidzs?
- A kurva mindent meg akar változtatni. - Hogy érted, hogy mindent?
Mindent meg akar változtatni. Azt akarja, hogy levetítsük,
hogy bemutassuk az újfajta kommunikációnkat.
- Újfajta? - Ami a videóban van.
Már minden kész. Megvan a beszédem. Nem változtathatok rajta estig…
Ma délután találkozunk a vezérigazgatóval, és te elmondod az új stratégiánkat.
- Az milyen? - Mi a faszt tudok én
csodabogarakról és transzikról? Te posztoltad.
- Nem én, Paula volt! - A lány? Paula, persze…
Beszélj vele, ő majd ötletet ad. Fiatalként hadd magyarázza el a vízióját…
- Jobb, ha te beszélsz Susanával. - Tudod, milyen.
- Az őrült kurva. - Micsoda? Őrült kurvának nevezted?
- Te is. - Óvatosan! Nehéz időket élünk.
- Befogadónak kell lennünk. - Az vagyok.
Én is, te is, mindketten. 15:30-ra legyen meg a stratégia…
- Legalább kérj több időt… - Bízom benned.
De…
Jesszus! Ez katasztrófa lesz.
Helló, szépségem! Ma megmutatom a kedvenc sminkemet.
A kedvenc sminkem.
Azt, amit mindennap használok, és amit mostantól te is fogsz.
A kedvenc sminkem.
Nappal, éjszaka, az iskolában, vagy a munkában…
Egy, kettő, három, indulhat a videó!
- Mocskos disznó vagy. - Baszki!
Recskázol? Ezért fizetnek minket? Nem szégyelled magad?
És a kezeid?
Szóval Paula, mi? Már világos a dal is.
Paula jó választás. Dögös és tiszta.
Kedves velünk, nem úgy, mint a többi lány.
És lássuk be, „édes”-nek hívott.
- Pontosan, szerintem… - Igazad van.
- Miért ne lehetnénk vele? - Miért?
Mert kopaszodunk és mert nem vagyunk férfiideál?
Igen. Tökéletesen tökéletlenek vagyunk. De szerintem Paula…
Nézz magadra! Nézz rám!
- Kurva ronda vagy. - Mi?
Talán nem fogalmaztam egyértelműen. Kurva ronda vagy.
A legtöbb nő a kézfogásodtól is undorodik, képzeld, ha többről lenne szó…
- Ez nem igaz. - Emlékeztesselek Aitanára?
- Az évekkel ezelőtt volt. - És Lucía? Gemma Hurtado?
- Még gyerek voltam. - Harminchat évesek voltunk!
Paula más, nem felszínes. A belső értékek is fontosak neki.
- És mi különlegesek vagyunk. - Persze… Mi különleges van rajtunk?
- Hát… - Tito, Tito, Tito…
Ne fantáziálj! Most jól vagyunk. Nyugodtak.
Megint szenvedni akarsz?
Befejezzük a recskázást?
- Alberto! - Aurora!
Eldugult a kávégép.
- Biztos víz kell neki. - Megjavítanád?
A karbantartóknak nem lesz munkájuk.
- Eszpresszó szójatejjel, cukor nélkül. - Persze, máris hozom.
Köszönöm, hogy fogad, Rosa!
- Hónapok óta nem jártam itt. - Egy éve.
Egy éve? Azt hittem, nincs rá szükségem, hogy jól vagyok, de…
Nyilvánvalóan mégsem.
- Bocsánat, hogy hirtelen abbahagytam! - Semmi baj. Miben segíthetek?
- Kiderült… - Telefonálhatott volna.
- Lefoglalt a munka… - Sms-t írt, Cristina.
Azok után, hogy négy éve hallgattam a problémáit?
Hát, előre szóltam. És fizettem a kezelésért.
Fizetett? Akkor már nincs is gond.
- Sajnálom! - Felejtsük el!
Szóval mi a helyzet az aszexuális férjével?
- Még mindig nőkről fantáziál? - Nem, minden rendben van.
De ma bevillantak emlékek a gyerekkoromból.
Gyerekkori emlékek? Nagyon eredeti, Cristina. Senkivel nem fordul elő.
Eszembe jutott, hogy kislány koromban én nem…
Nem éreztem, hogy…
Furcsa, mintha próbáltam volna kitörölni az emlékezetemből,
de ha rágondolok, sok dologgal egybevág, a bizonytalanságaimmal…
- Minden rendben? - Nem, nem folytathatom.
- Miért? - Idegesít engem.
Előtte sem kedveltem magát: a középszerű életét, a passzivitását.
- Nos, én… - Sajnálom, de nem folytathatjuk.
Utálom magát. Ha magára nézek, legszívesebben arcon köpném.
Jobb, ha megy. Meg tudnám pofozni.
Így. Bumm! Pont a képébe.
Jól van…
Hova megy? Hatvan euró lesz.
Igen, persze.
Paula! Az irodámba, most!
- Kirúg? - Nos…
Ernesto őrjöngött. „Ki készítette a videót? Ez egy szarcunami…”
- és egyéb káromkodások hangzottak el. - Itt nem értékelik a kezdeményezést.
- Közepes… - Nem rúgom ki.
- …alakok, mint ön, Álvaro. Tessék? - Micsoda? Foglaljon helyet!
- Meggyőztem, hogy maradhasson. - Tényleg?
Nem volt könnyű. Szeret kirúgni dolgozókat. Felelőst akart.
Mondtam, hogy itt mi egy család vagyunk. Egy család.
- Köszönöm, Álvaro. - 15:30-kor találkozó a vezérigazgatóval.
- Nekem is? - Igen.
Meggyőztem, hogy maga is jöhessen.
- Nem tudom, mit mondjak. - Semmit. Majd én beszélek.
Igazából lenne pár kérdésem.
Mit akart közölni a videóval? Miért kellett a kövér fickó?
A cég imidzse nyilvánvalóan elavult.
- Úgy gondolja? - Igen, egyértelműen elavult.
És még?
Kizárólag heteroszexuális cisz nőket céloz meg,
és nem létező szépségideálokat állít az emberek elé.
Ezért akarunk egy jóval befogadóbb imidzset,
ami mindenkit magába foglal, mert a szépség sokféle lehet.
- Ez okból, a férfiak és nők… - És a transznemű emberek.
- Cisz férfiak és nők, transznemű… - És a nem binárisok.
- Férfiak, nők, transzneműek… - A genderfluidok.
- Viccelsz? - Nem. Paula szerint…
- Ez abszurdum. - Paula ismeri ezeket.
- Talán ő tudna… - Átvegye a munkánkat?
Ezt akarod? Mit meg nem tettem érte. Betanítottam.
Elvittem találkozni az ügyfelekkel. Nyilván bordélyházba nem jött.
Megköszönte valaha? Soha. Nem lájkolta a szelfijeimet.
- Megyek. - Én mindet lájkoltam… Hogy mondtad?
- Megyek. - Hova?
- Nem tudom. - Miről beszélsz?
Elfáradtam, Álvaro. Én tehetek róla, nem te…
Mindig ugyanarról beszélünk. Rólad.
- Sosem beszéltünk… - Miről?
- Megváltoztam. - Tessék?
- Sajnálom, Álvaro! - Nem mehetsz el.
- Dehogynem. - Igen? Hogyan?
- Az ajtón át. - Oké, oké. Várj, Álvaro! Várj…
Miről akarsz beszélni? Moziról, aktualitásokról?
- Nem ez a baj. - Nemzetközi politika?
- Viszlát! - Hé, várj!
- Ne ma, támogatnod kell… - És hogy nekem mi kell?
- Hogy nekem mire van szükségem? - Mire lehetne szükséged?
Viszlát, Álvaro!
Álvaro… Álvaro…
Álvaro!
Álvaro! Meg kéne néznünk az eredményeket, ha van ideje… Álvaro?
- Álvaro! - Igen?
Meg kéne néznünk az éves eredményeket a jelentéshez…
- Mi a baj? - Hogy érti?
- Önnek nincs… - Ja, nincs…
- Miért nincs? - Elment.
- Hogy érti? - Lelépett.
- Hova? - Nem tudom.
- De hogy tudott… - Szakítottunk! Szakítottunk.
Helló! Ángel Alferez vagyok. Üdv a YouTube-csatornámon!
Honnan tudtam, hogy transznemű vagyok?
Rájöttem, hogy valami nem stimmel a magamról alkotott képpel,
és ahogy mások néztek rám.
Férfiként tekintettem magamra, apám ruháiban jártam.
Nem éreztem jól magam a testemben.
Ezt hívják diszfóriának. Idegennek érzed a tested.
Belenézel a tükörbe, és a melleid nem a sajátjaid,
nem kéne, hogy legyenek.
Most Bindert viselek, amitől lapos lesz a mellem.
A „binder” angol szó.
Kompressziós felső, ami elrejti a melledet.
Férfi vagyok, de nem akarok péniszt. Jól meglennék nélküle.
Biztos voltam benne, hogy nem vagyok nő. De most biztosan tudom, hogy férfi sem.
Egy fiús lány nem feltétlenül leszbikus.
Nem bináris transznemű vagyok.
A barátomé, a barátnőmé. Agender vagyok.
Emberek: Férfi vagyok női testben.
- Ki vagyok én? - Ez egyértelmű.
- Nekem nem. - És ha beszélünk Paulával?
- Paula? - Ő majd segít.
Ön szerint… Ön szerint normális, hogy egy tükörkép eltűnjön?
- Nem, nem normális. - Nem, ez nem…
Tudja, mit? Leszarom.
- Mire kellene? - Mondjuk…
Semmire. Egyáltalán semmire.
Egyáltalán semmire.
Jó napot, uraim! Kérnek újságot?
Ingyen van, de nagyon jó.
- Köszönöm, nem! - Jó. Készen állnak a nagy eseményre?
Nem kevesebb, mint ötven év. Ez már valami.
A cég már évek óta működik, ami megfizethetetlen…
- Mindegy. - Mi „mindegy”?
- Ne mondogasd ezt! Ne mondogasd ezt! - Ne kezdd megint!
Ezek az emberek undorítóak, mindentől undort kapok. Még tőled is.
Figyelj! Először is, nyugodj meg! Nyugalom!
- Miért nem égetjük el őket? - Elég a gyújtogatásból!
Emlékezz a törpepapagájra! Ahogy rikoltozott.
Milyen hangokat adott.
A sült csirke illata. Egy nem volt elég, ezért elégettünk még egyet.
Aztán hármat. Újabb rikoltások.
Fogd már be! Nem égetünk el senkit, az isten szerelmére!
Jó napot! Kér egy újságot?
Ingyen van, de ez nagyon jó.
Hogy érted, hogy a saját utadat követed? Milyen utat?
Élveztem az együtt eltöltött éveket,
de most már a saját utamat kell járnom.
- Miről beszélsz? - Lehetséges. Álvaro is megtette.
- Mi lehetséges? - Már nincs tükörképe.
- Mi? - Sétálj ki az ajtón!
- Nem lehet, te idióta. - De lehet. Próbáld meg!
Alberto, csak akkor mehetek el, ha te is. Nem sétálhatok csak úgy el…
- Látod? - Kirúgsz?
Nem, nem. Szerintem szünetet kéne tartanunk…
Kirúgsz, mint egy kutyát, azok után, amit érted tettem?
Hálás vagyok neked, de most az lesz a legjobb, ha…
- Szerinted nekem nincs elegem? - Akkor menj!
Jól van. Ha akarod, elmegyek. De ez örökre szól.
Ne gyere hozzám sírva!
- Elmegyek. - Oké.
Ahogy akarod.
Alberto… Alberto! Beragadt a nyomtató. Megnéznéd?
- Nos… nem. - Miért nem?
Mert kurvára leszarom.
Nem azért vagyok, hogy megjavítsam a nyomtatót.
- Igen, de… - Kurvára leszarom.
Baszódjon meg a nyomtató!
Ott dögöljön meg, ahol van!
Az asztalom arra van. Nem tudom, miért erre jöttem.
Nem, a nyomtató nem működik. Nem tudom, hallotta-e.
Tudja, ki fogja megjavítani? Kurvára senki!
Kerestem, hogy tudnék változásokat hozni.
- Új személyzet, csomagolás… Igaz? - Igen, igen.
De nem könnyű, mert ugyan apám elment, mindig is közöttünk lesz.
Nagy változások kellenek, különben élve felfalnak minket.
- Juan tudja. - A számok nem hazudnak.
Az eladások csökkennek. Ha nem reagálunk gyorsan…
A videót látva azt gondoltam: „Légy szabad, légy önmagad, csak légy…”
Okkal vagyok én a vezérigazgató. Nekem is van beleszólásom.
- Persze. Az ön véleménye fontos… - A múltat ünnepeljük,
de a jövő ünneplésére is akarok egy rendezvényt.
Maga az idegenvezetőnk, Álvaro. Mije van nekünk?
Nos… Nem volt sok időm felkészülni, de igenis…
van pár ötletem… Lássuk!
Alapjában véve úgy gondolom, hogy meg kell szólítanunk az embereket.
El kell szakadnunk a nemektől. Mármint nem a nemektől, a gendertől.
A gender és a nem nem ugyanaz. Nos, néha igen.
Néha ugyanaz, de nem mindig.
Szóval… ha az emberek megszólításánál tartunk…
az a kommunikációt jelenti velük…
Milyen neműek? Az nem számít. A gender a legfontosabb.
A gender…
Azt próbálom mondani…
Miért?
Vagy talán nem.
Emberek…
- Álvaro? - Igen?
- Folytasd… - Igen, persze. Elnézést!
Emberek… amit én… Alapvető.
Paula, halljuk, ön mit gondol!
- Én? - Mondja el az ötleteit!
Rajta, Paula!
Jól van. A sminkelés miért csak a nőket célozza?
- A férfiak nem sminkelhetnek? - Például a melegek.
- Nem csak a melegek. - Igaz.
- Bárki. - Az interszexuálisok.
Álvaro, elnézést! Hagyná Paulát beszélni?
- Természetesen. - Köszönöm!
Hiszek a szabad önkifejezésben.
Hiszek a szabadságban, és szerintem…
- Tudja, hol van María? - Nem tudom. Szerintem a mosdóba ment.
- Szia! Megijesztettelek? - Egy kicsit.
Rád vártam. Mit csináltál?
- Vécén voltam. - Az jó ebéd után.
- Persze… - Jó volt a tegnap este, nem?
Ez most igen vagy nem? Tegyük meg újra! Mit szólsz a ma estéhez?
- Nem lehet. - Nincs terved a buli utánra.
- Pihennem kell. - Vegyél ki szabadnapot! A főnököd vagyok.
- Nem lehet. - És most?
- Nem! - Egy gyors menetet.
Miért nem? Szeretted. Szeretted vagy nem?
- Álvaro! Fájdalmat okozol. - Álvaro!
Szia, szépségem!
- Mi a fenét csinálsz? - Semmit, csak…
Jelentsen fel szexuális zaklatásért?
- Tegnap még könnyen kapható volt. - Mi történt tegnap?
Semmi. Ittunk egyet, és…
Tartsd a gatyádban a farkad!
Nincs kint a farkam. Nem tehetek róla, hogy vonzó vagyok.
Jobb, ha ma este nem beszélsz.
- Hogy mondtad? - Próbáltalak megvédeni.
Megvédtelek, amikor elbasztad, de nem vállalok több kockázatot.
- Most Paulával osztozom a dicsőségen. - Dicsőségen?
- „Rajta, Paula!” Nem beszélhettem. - Meg sem szólaltál.
- Nem hagytál beszélni! - Kiabálsz velem.
- Úgy érzed, túlragyoglak. - Micsoda?
Fenyegetve érzed magad. Van karizmám, imádnak…
- Mind nevetnek rajtad. - Ki nevet rajtam?
Mindenki. Lássuk csak! Juan, Ramón, a kövér fickó.
Az új lány, nem emlékszem a nevére. Hallom őket a büfében.
Még egy WhatsApp-csoportjuk is van, ahol a szelfijeidről beszélgetnek.
- Mert viccesek… - Nem, kifiguráznak.
Mi a neve? A Faszfej, Az Idióta? Ja, A Szarfaszú.
- A Szarfaszú? - A Szarfaszú, Álvaro.
Engem is hozzáadtak. Le van némítva, de elég kegyetlen kommentek vannak.
Néha beírom, hogy „LOL”… A Szarfaszú.
Álvaro!
A Szarfaszú.
A sminket azért veszik, hogy elfedjék az „állítólagos” hibákat.
Hogy a nők úgy akarjanak kinézni, mint a szupermodellek, ami lehetetlen,
így nem vagyunk önmagunk.
Szabadon kéne kifejeznünk magunkat, ahogy csak akarjuk.
- Mert gyönyörűek vagyunk! - Önnek kéne ma este beszélnie.
- Ha akar. Akar? - Igen. Persze.
Igen.
Nem hiszem el, hogy a vezérigazgató engem beszéltet mindenki előtt.
Gratulálok!
- Szerinted rossz a videó. - Ez nem igaz.
- Tegnap még nem érdekelt. - Aggódtam.
Semmi baj, megbocsátok.
A beszédre kell koncentrálnom.
- Jól néz ki a hajam? - Gyönyörű vagy.
Nincs időm hajstúdióba menni.
- Ariel közel van. - Ariel?
Baszki! Ma partiznak és korán zárnak.
Ariel a srác, aki lány volt, igaz? De most egyik sem?
- Nem bináris személy. - Igen.
- Hát nem érdekes? - Ki, Ariel?
- Igen… a srác, a lány… - Ő.
- Ő. Tudta, hogy… - Elkezdett átváltozni…
és rájött, hogy egyik genderhez sem tartozik.
Megműtötték? Nem látni, hogy vannak-e mellei.
- Visel Bindert? „Bájnder”-t? - Honnan tudsz erről?
A videódat látva utánaolvastam.
Tényleg? Istenem!
Megváltoztatom a céget és a nővéremet is?
Ezért ilyen fontos ez. Nem csak a szakmai előremenetelem miatt,
hanem hogy felnyissuk a hozzád hasonló emberek szemét,
hogy tiszteljék a másságot, hogy mindenki elérhesse, ami benne van.
- Paula… - Csitt! Olyan menő, amit mondtam.
Le kell írnom.
Paula, tudod… Amikor ma reggel elmentem az edzőterembe…
- „Elérhesse, ami benne van”? - Nem emlékszem.
- Mi az? - Mi?
Mi a helyzet?
Nem tudom. Valami nagyon furcsa dolog történik velem…
Apa az.
Apa?
Melyik kórházban?
- Szerinted jól csinálom a dolgokat? - Milyen dolgokat?
A dolgokat. Tudom, hogy nem vagyok tökéletes, de jó munkát végzek.
Hát persze. Mi a baj?
- Nem hagyják, hogy beszédet mondjak. - Ki nem hagyja?
Mindig jól beszéltél közönség előtt.
- Igaz? - Persze!
- Az iskolai előadásokban is. - Talán nem a legjobb…
A többi anya bezöldült az irigységtől.
- Mindenben kiváló voltál. - Ugyan már…
Mindenben kiemelkedő voltál.
Ezért vezeted a világ egyik legnagyobb cégét.
- Nem igaz, és nem én vagyok az igazgató. - Úgy beszélsz, mint apád.
Nem vagy olyan, mint ő. Te nem vagy vesztes. Sosem voltál.
- És sosem leszel. - Nem, nem rá hasonlítok.
- Mindig nyertes voltam, igaz? - Hát persze.
Mindig jól csináltam a dolgokat.
- Hol vannak? - Hova mész?
Készítsek egy gin tonikot?
Népszerű voltam, megkaptam a legjobb csajokat, gólokat lőttem… kapitány voltam.
- Szép kézírásod volt. - Igen, szép kézírásom volt.
Jó jegyeket kaptam társadalomtudományokból…
És gyönyörűen ugrottad át a szekrényt a csodaszép lábaiddal.
- Hol vannak? Hol? - Mit keresel, Álvaro?
Nincs itt. Ez a bútor szemét.
Talán én megtalálom. Mit keresel?
Nem kellett volna eljönnöd. Semmi bajom.
- Hát nem is tudom… - Hozzászoktam a szívritmuszavarokhoz.
Miért jöttél ide, Cristina? Annyi munkád van.
Nem maradhatok sokáig, apa, dolgoznom kell…
- Tedd, amit tenned kell! - Igen. Beszédet mondok.
- Beszédet? Te? - Igen, én.
- Ez nagyszerű. - Köszönöm!
- Kifizetődött a munka a nővéreddel. - Igazából én…
Először nem akartad. Azt mondtad, túl sokáig kell dolgozni.
- Szerintem nem mondtam ilyet. - Valami ilyesmi volt.
Anyád egyik tipikus megszólalása. De nézz most rá! Beszédet mond!
Miről?
Csináltam egy videót az 50. évfordulóra…
- Hogy vetted rá? - Nem, nem én voltam.
- Ugyan már! - Nem.
- Susana, a vezérigazgató látta… - Közbeléptél.
- Ő ajánlotta fel, apa. - Mindegy.
- Látták, hogy én… - Remek, megtaláltad a helyed.
Ha Cristina nem lenne, még mindig buliznál
- a leszbikkel és queerekkel… - Tessék?
Melegek, melegek. Hívhatjuk így, ha akarod.
- Apa… - Nézd, Paula, te…
sosem akartál dolgozni. Anyádtól örökölted.
- Ne hasonlíts hozzá! - Rajta, kiabálj csak!
- Jót tesz a szívemnek. - Elmegyek.
Ne, Paula! Paula! Paula!
- Ez normális viselkedés? - Ideges.
- Megkapott mindent, amit akart! - Ne izgasd fel magad!
Amíg te…
a felét sem kaptad meg annak, amit ő. És boldog vagy.
Még nem ajándékoztál meg unokákkal.
Egyre idősebb leszel, de a tudomány fejlett.
Talán egy napon meglepsz.
A LEGSZEBBNEK
Nyelv: Átment. Biológia: Jó.
Társadalomtudomány: Átment. Matematika: Megbukott.
Még mindig jó vagyok, anya? Nincs egy normális jegyem.
- Pikkeltek rád. - Minden tanár?
Az emberek nem bírják a győzteseket. Irigykedtek, mert volt pénzünk.
Mindenkinek volt. Gazdag gyerekek jártak oda.
- De a legtöbb elkényeztetett volt. - Mint mi.
Semmiben nem voltam a legjobb. Középszerű voltam.
Ki nem engedi, hogy beszédet mondj?
- A CEO. - Ceo.
- Felhívom és egy pillanat alatt megoldom. - Kit?
- Mit mondtál? Kit kérjek? Ceót? - Anya…
Hozzak egy gin tonikot?
- Nem adhatjuk meg apának, amit kér. - Bocs, de erre nincs időm.
- Kell egy ruha ma estére. - Egy ruha?
- Bocsánat! - Cristian!
- Nem változhatok meg ilyen hirtelen. - Ki mondta, hogy hirtelen kell?
- Így éltem eddig is. - Ez gyenge érv.
- Nem válhatok más emberré. - Nem lennél…
Én nem te vagyok!
Nem zárhatsz ki megint az életedből!
- Nem változtathatom meg az életem. - Miért?
- Minden miatt. Mario. - Sosem szerettük.
- A kollégáim? - Kit érdekel?
- A zumbás barátok? - Kapják be!
- Apa? - Talán időbe telik…
Megölnénk vele.
Adj nekik esélyt, hogy önmagadért szeressenek!
Add meg magadnak az esélyt!
Sajnálom!
Nem teheted ezt velünk. Nem teheted!
A mustársárga csinos.
Mit szólnál egy olyan színhez, ami jobban… Nem is tudom, kifejez minket?
Türkiz.
Álvaro!
Hé! Jó napot, Álvaro! Önnek sem volt ideje hazamenni?
Öltönyt akarok venni.
Ha busszal kéne mennem, lekésném a vacsorát.
- Úgyhogy megborotválkozom itt. - Mi történt?
- Mire gondol? - A tükörképe.
- Hát, kidobtam. - Micsoda?
Igen, igaza volt. Jobban járunk nélkülük.
Mégis mire kellenek?
- Semmire. - Nem, tévedtem.
- Hogy érti? - Nézzen magára!
- Nem tudok. - Még nyakkendőt kötni sem tudok nélküle…
Nézzen a tükörbe, és mondja el, mit lát! Mit lát?
- Semmit. - Pontosan. Semmit.
Az lehet, ami csak akar. Bármi. Ki akar lenni?
Nocsak, nocsak, nocsak. Ez tetszik.
- Mennyibe kerül? - Tudtad, igaz? Tudtál Cristianról.
Nem tudom, mi történt. A lényeg, hogy ott van, ahol lennie kell.
- Miért? - Nem emlékszel a gyerekkorunkra?
Hát persze hogy nem, mert mindig én intéztem el.
- Nem, csak eltitkoltad. - Hogy megvédjelek.
- De most már jól vagyunk. - A nyugtatók miatt.
Jól van, nem tökéletes az életünk, de létezik tökéletes élet?
Kérdezem én: létezik tökéletes élet? Legalább nem szenvedünk.
- Igaz. - Cristian senkinek sem kellene.
Nem kellenénk senkinek.
Oké, fizessük ki a ruhát! Ma este borozunk, mert megérdemeljük.
Még ihatsz egy fél gin tonikot is. De többet nem, oké?
Elveszítjük tőle a fejünket, és nem mehetünk haza olyan későn.
Bruna ugatni kezd, és a szomszédok joggal panaszkodnak.
FODRÁSZAT
- Te vagy Ariel? - Igen. És te?
- Cristina, Paula nővére. - Nem tudtalak hova tenni.
Nem gond, csak párszor találkoztunk.
- Együtt dolgoztok. - Igen.
- Kell valami? - Nem.
- Kérsz gy italt? - Aha.
Akkor gyere velem!
- Antonia! Mi a szitu, hogy van? - Jól, nézze…
Fel vagyok dobva. Megyek öltönyt venni a partira.
Jól hangzik. Biztos jól érzi magát. Én még sosem voltam partin.
- Jöjjön velünk maga is! - Én? Ne hülyéskedjen!
- Maga családtag. - Ez nem ugyanaz…
- Pontosan ugyanaz. Jöjjön! - Mit gondolnak az emberek…
Nos, Antonia, az emberek dögöljenek meg!
Igen, de… Bocsánat! Reflex volt.
Nem gond. Spontán, természetes reakció volt.
Maga ütött először.
Én gyengébben, de szép gesztus volt.
- Fájt? - Egyáltalán nem.
- Kicsit piros. - Észre sem vettem…
A fájdalom relatív. Ami önnek fáj, nekem nem biztos, nekem több kell.
Megyek, mielőtt bezárnak a boltok. Később találkozunk.
Mi az?
Szia! Pol vagyok.
- És te? - Szia, Pol!
- Én Cris… Cris-Cristina vagyok. - Cristina? Nagyon örvendek!
- Én is. - Mi szél hozott?
Eljöttem, hogy…
levágassam a hajam, de úgy tűnik, buliztok.
Én levághatom, ha akarod.
Egy pillanat alatt levághatom a végét. Itt dolgozom.
- Remek. - Csak a végét akarod levágatni?
Nos… nem tudom…
Ha már itt vagyok…
Nézem ezeket a stílusokat. Nem is tudom, talán…
- ezt? - Azt?
- Nem jó, igaz? - Nagy változás, de megcsinálhatom.
Jól van, talán…
Valami klasszikusabbat?
Mint az enyém?
Ez te vagy?
- Mit gondolsz? - Amit akarsz, Cristina.
Biztosnak kell lenned benne, mert…
- Cristian. - Tessék?
A nevem…
A nevem Cristian.
Szia, Cristian! Pol vagyok.
Szia, Pol!
Nem megmondtam? A sok utálat és gonoszság.
Mindig teletömöd vele a fejem. Nem élhetsz így.
Ők valójában jó emberek. Megvannak a gondjaik, de jó emberek.
Tudod, melyik ruhában megyünk?
- Nem találom Antoniát és Lópezt sem. - Nem? Esetleg „portás” néven?
- Portás? Nem. - Megkereshetem Albertót? Ő hívott meg.
Ha nincs a listán, nem mehet be.
És ha ön bemegy? Kövér, sápadt bőrű, szőrös…
Nem tehetem. Talán később, amikor…
- Megértem, de már kiöltöztem… - Ha gondolja, várhat a bárban.
Légy szabad! Légy önmagad!
Jól van.
Köszönöm! Nagyon köszönöm!
Elnézést, kicsit ideges vagyok… Először is, jó estét!
Sokat gondolkodtam a mai beszédemen, és…
Hogy őszinte legyek, nem készültem semmivel.
Az egzisztenciális üresség, a posztmodernizmus hagyatéka
sok éven át uralma alatt tartotta a kozmetikai ipart,
hamis, elérhetetlen szépségideált tárt elénk.
A képek megmondták, hogy nézzünk ki.
Azt várják el tőlünk, hogy legyünk tökéletesek, de nem vagyunk azok.
Mindegyikünk más. És az igazi szépség ebben rejlik.
Itt, a szívünkben.
Úgy gondolom, meg kell szabadulnunk a komplexusainktól és a maszkunktól,
ne féljünk kifejezni, kik vagyunk valójában.
Legyünk önmagunk, félelem nélkül.
Köszönöm!
Ez önöknek szól.
Oké. Boldog születésnapot, Medina Kozmetikumok! Kezdődjön a parti!
Erre nézzen!
- Büszkék vagyunk önre. - Kétségeid voltak.
- Nem… - A kövér fickóról.
- Nos, az elején… - Láttad, ahogy betöltötte a vásznat?
- Az ötletek… - Önben is kételkedett.
- Mint fiatal nő. - Hé, sosem mondtam…
Láttad a reakciójukat? Extra lelkesek voltak.
- Igen. Igyunk az imidzsre! - És Paulára, a feltörekvő csillagunkra.
- Igen. - Köszönöm, hogy hittek bennem…
Kurvára zseniális! Kurvára zseniális!
Remek volt, Paula, fantasztikus munkát végeztél.
Nagyon jó volt, nem?
- Nagyon örülünk. - Igen.
Négyünkre! Egs'!
- Mi folyik itt? - Ariel kurva nagy ász!
- Levágta a hajad? - Nem, Pol volt.
- Bűzlesz a piától. - Megittam pár sört.
- És toltam egy kis ecstasyt. - A rohadék bedrogozott?
A Rohodék… Ezt figyeld!
Ezt figyeld!
- Ez mi? - Egy Binder.
- Egy Binder? - Noától kaptam.
- Miért? - Hát nem látod? Felszabadultam.
Önmagam vagyok.
- Miről beszélsz? - Paula!
- Cristian vagyok. - Mi?
Cristian… vagyok.
Paula, nem tudom, ki vagyok. Próbáltam önmagam lenni, de…
nem tudom, ki vagyok. Ki vagyok én? Ki vagyok?
- Nem tudom. - Mi van, ha végül senki?
Segítsen, Paula!
Kérem!
Segítsen, Paula!
Igen? Helló? Próba, próba… Hallanak?
Nos, ez nem volt tervben, de a ma este a spontaneitásról szól.
Kösz, hogy kísértek, srácok! Paula, ez neked szól.
Megtanítottál a szívünkbe nézni, hogy a legjobbat hozzuk ki magunkból.
Ha úgy kell…
Ha úgy kell élnem Hogy nem karolsz át
A kövér köcsög!
Akkor szomorú lennék
Tudom, hogy szenvednénk
Követnélek A világ végéig
Nem tudok élni a melegséged nélkül
Mert nem tudom, ki vagyok nélküled
Nem tudnék elbúcsúzni a szerelmedtől Kérlek, ebben ne kételkedj
Csókolj meg, örökké szeretni foglak
Nélküled elvesznék
A szerelmemen irántad semmi sem változtat
Mindig tudni fogod, hogy szeretlek
Nem akarom, hogy elmenj Minden reggel látni akarom az arcod
A szerelmemen irántad semmi sem változtat
Mindig tudni fogod, hogy szeretlek
Ha nem láthatom többet a szemed Vaknak érezném magam
A szerelmemen irántad semmi sem változtat
Paula! Szeretlek.
Szerintem te is érzel valamit az édesed iránt.
Ne mondj semmit!
Alberto, nem… Nem!
Tűz! Tűz!
Légy szabad!
Légy önmagad!
Légy szabad! Légy önmagad!
Paula! Paula!
- Mi folyik itt? - Nem tudom.
EVAKUÁLÁS A TŰZ MIATT
Micsoda katasztrófa. Szerencse, hogy senki sem sérült meg.
Mindegy… Tudod, hogy mindig megvédtelek, igaz?
De a történtek után változtatnunk kell.
Igen, azt hiszem.
Átgondoltuk a pozícióját.
Változtatni akarunk, de komoly kockázatvállalás nélkül.
Pontosan. Hogy változtatná meg az üzenetünket?
A kozmetikai ipart a szépségideálok dominálták…
- Ezt már tegnap hallottuk. - Mondjon valami konkrétat!
Nos, nincs szükség drasztikus változtatásokra.
Megtartanám a szabadságot és az önkifejezést, ezek vonzó témák,
de a radikális dolgokat kihagynám. Nem kellenek túlsúlyos emberek.
A transzneműeket visszautasíthatnák. Ez egy kisebbségi piac.
- Nem tudjuk, ki lesz az utódod. - Paula?
Talán.
Nézzék! Ez maradjon köztünk!
Mi sminket adunk el, nem változtatjuk meg a világot.
- Jól vagy? - Igen, igen.
Sose voltam jobban.
Mi folyik itt? Álvaro!
Miért vagyok itt? Mi történik? Álvaro!
- Nem teheted ezt velem. - Ezt akartad.
- Nem vagyok benne biztos. - Ezt akartad, csak nem mertél lépni.
- Ezért cseréltünk helyet. - De nem maradhatok itt.
Itt kell maradnom?
- Itt? - Nekem ez jár.
Akkor is, ha elölről kezdjük.
- Ez fura, nem akarok… - Nem veheted át az irányítást.
- Igen, de… - Ne légy ilyen rosszkedvű!
Érted teszem. Fel a fejjel! Minden rendben lesz.
Meglátjuk.
Minden rendben lesz. Lépésről lépésre haladunk.
Minden rendben lesz.
Hogy nézek ki?
Nagyon jóképű vagy.
A feliratot fordította: Hegedűs Gábor