Oberoende av hur många stjärnor som finns i skyn...
Oberoende hur många galaxer som virvlar bortanför vår...
Spårning låst på inkommande UFO. Det dök upp från ingenstans.
Oberoende av matematiska sannolikheter
eller gånger vi har sagt: "Vi är inte ensamma i universum."
Det närmar sig men saktar in.
Vårt första möte från stjärnorna
är alltid sfären för barns berättelser och science fiction.
- Såg nåt. - Telemetrin är bekräftad.
Det är inte från planetsystemet. Det kommer från yttre rymden.
Första kontakten med främlingar vilar alltid bestämt i det omöjliga.
Jag får stadig kontakt.
Första kontakten är bara en dröm.
Jösses.
Till en dag när det inte är det.
Vad är det där?
BEAR CREEK, MONTANA
STJÄRNDATUM 1739,12
Universum blir mindre för var dag
och hot om anfall från en grupp, var som helst, kan inte accepteras längre.
Det måste finnas säkerhet för alla, annars är ingen säker.
Det innebär inte att man avstår frihet,
bara friheten att agera ansvarslöst.
Era förfäder kände till det.
Vi från de andra planeterna har sen länge accepterat denna princip.
Vi har en organisation för ett gemensamt skydd av alla planeter
och för eliminering av aggression.
Verkligen?
- Prövningen av en sån makt är... - Igen?
- ...polismakten som stödjer den. - Vad? Det är en klassiker.
Mer kaffe, kommendör Batel?
Gärna, kommendör Pike.
Du har inte bestämt än?
Enterprise ligger i rymddocka ännu en vecka. En lång tid.
Pannkakorna var goda.
Mobilen ringer igen.
Japp.
Tänker du nånsin svara?
När åker du?
Chris. Vi kan hålla på så här men också tala om det.
Tala om vad?
Det som du är upptagen med att inte tala om.
Det som hände där ute.
Det som får dig att ifrågasätta en befälsåtergång.
Det som du börjat ifrågasätta...
Ja?
...allt.
Det är hemligstämplat.
Jag har djupare behörighetsnivå än du.
Inte för det här.
Jag åker imorgon kl. 06.00. Tillbaka om en månad.
Jag kanske är kvar då.
Så ring mig så träffas vi.
Det vore trevligt. Jag gillar det.
Men det hoppas jag inte.
Du har bättre ställen att vara på.
Du skrämde min häst.
Ursäkta. Du svarade inte i kommunikatorn.
Med all respekt, amiral. Vad fan är det du vill?
Jag har en första kontakt som kan ha gått snett.
Tråkigt att höra. Inte mitt problem.
Befälhavaren är nån jag litar på...
Du lyssnar inte. Vi var överens att jag hade
tills Enterprise lämnade dockan...
...men vi har förlorat kontakten.
Jag förstår inte hur jag är inblandad.
Här är sista kontakten. Därefter har vi inte hört av henne.
Första kontakten är bara en dröm. Till en dag när det inte är det.
En ny värld ansluter sig nog till federationen snart.
Din försteofficer klarar inte ledighet bra.
Min brukade vara väldigt lika.
- Jag tar ut Enterprise ur rymddockan. - Hon har schemalagt underhåll.
Hon kan hoppa över överflödiga systemtester.
Jag vill ha henne bemannad och redo kl. 18.00.
Skicka nån annan. Du vill inte att jag för befäl på det skeppet.
Du förvirrar oss. Du vill inte att du ska föra befäl.
Vad hände där ute, Chris?
Det är hemligstämplat.
Hemligstämplat.
Jag sympatiserar med vad som pågår inom dig,
men du måste ta reda på vad som hände Una.
Du kan sluta vid återkomsten,
men just nu måste du upp i sadeln igen, kommendör.
Det är en order.
Rymden. Den sista utposten.
Detta är rymdskeppet Enterprises resor.
Dess femåriga uppdrag: Att utforska främmande nya världar.
Att söka efter nya livsformer och nya civilisationer.
Att med djärvhet färdas dit ingen har färdats tidigare.
- Fråga. - Svar.
- Vulcaner är så formella. - Inte sant?
Fråga.
Svar.
- Väl sagt. - Tack.
Kanske att helt enkelt ställa en fråga
istället för att inleda med att deklarera att en fråga kommer,
vore effektivare.
- Kunde man tänka sig. - Så?
Du bad mig komma hit
på dagen för vår första uppvaktning.
Du bär rituella parningsfärger.
Det gör jag.
Trots det har måltiden passerat utan att du...
Har frågat?
Ja. Frågat. Utan att du har frågat mig nåt.
Det är helt klart osant. Jag har frågat dig många saker.
Om din familj. P'Sal nya lutinspelning,
att du ränner runt i galaxen
- med Stjärnflottan. - Ränner?
Finns det en bestämd fråga du vill att jag ska ställa?
Ursäkta.
Jag kan ha förmodat för mycket.
Jag har varit borta, vilket kan mildra traditionen.
- Jag har ingen rätt att an... - Fråga.
Spock...
vill du gifta dig med mig?
Jag började tro att du aldrig skulle fråga,
som jag nu tror var meningen.
Jag måste be er två att göra det nån annanstans. Snälla.
Vilken utmärkt idé.
På Salon består haven av flytande kvicksilver.
På jorden är det vatten.
Det finns inget där ute som är bättre än här på Vulcan.
Kanske du måste visa mig.
- Svara inte. - Jag måste. Jag svor en ed.
Som du gjorde med mig.
Giftermål och plikt. De två komplimenterar varann.
Jag förblir skeptisk.
Spock...
Är du naken?
Nej, kommendör.
Det är han inte, Chris.
Han skulle just bli det. Det är en speciell kväll.
Ursäkta.
Är allt okej, kommendör?
Vi åker ut igen.
Nummer ett är försvunnen. April skickar ut oss för att hitta henne.
Jag möter dig ombord. T'Pring kommer att förstå.
- Pike slut. - Spock slut.
Det borde ha varit en fråga. Huruvida jag hade förstått.
Jag är ledsen.
Gör det inte till en vana.
Jag tänker inte jaga dig genom rymden för att bli gift.
Ingen anledning att jaga det vi redan har, T'Pring.
Bekräftat...
"FÖRSTA KONTAKT RAPPORTERAD" ART (OBEKRÄFTAT): GORN
Enterprise , detta är skyttel Stamets på väg in till transportkoordinater.
Stamets , klar att transportera.
Allt skrubbat och så gott som nytt, sir.
- Om det vore så enkelt. - Sir?
Aktivera.
- Hur är det, mr Spock? - Alla system är normala
- men inga simuleringar har gjorts. - Tack, chief Kyle.
HuvudAI: n har uppdaterats.
Personalroteringen var på gång.
Några officerare måste inkvarteras efteråt.
Vilket inkluderar chefsingenjören
och kapten Kirk, som jag vet du efterfrågade.
Känns som tusentals år sen.
Bara tre månader, tio dar, fyra timmar och fem minuter.
Jag frågade hur du mådde, Spock.
Jag mår bra.
Fast varje gång jag återvänder till rymden,
känns bördan efter min systers död tyngre.
Jag beklagar. Jag saknar henne med.
Bryggan.
Okej. Nya kadetter. Medicin... Vad bra. Vi behövde det.
Säkerhet.
Säkerhet...
Vad är det?
Jag antog att i Unas frånvaro...
Ursäkta, kommendör,
Kommandot anser att jag passar bäst som vetenskapschef under uppdraget.
Nej, jag förstår, Spock.
Jag bara...
...tänkte aldrig att få...
...en ny nummer ett.
Befälhavare på bryggan.
Kommendör Pike.
Kapten La'An Noonien, säkerhetschef.
Jag har utsetts till tillförordnad försteofficer.
Välkommen ombord, nummer ett. Det blir väldigt stora skor att fylla.
Jag vet.
Okej.
Välkomna tillbaka och ombord allihop.
Redo, kapten Ortegas?
Jodå. Kurs mot Kiley 279 fastställd och inlagd.
- Driften, hur går det, kapten? - Grönt ljus överallt.
Hon känns redo, kommendör.
Kommunikation.
Ja. Underbarnet.
Kadett Uhura, min roterande kommunikatör.
- Mycket glad att ha dig ombord. - Tack, sir. Glad att vara här.
Enterprise är redo att ge sig av.
Okej, Ortegas, ta ut henne.
Högsta signal för warp.
- Kommendör? - Vad?
Jaha. Naturligtvis.
Okej, ms Ortegas.
Gasen i botten.
Över hela skeppet.
Aj, sir.
Det här är er befälhavare.
Vi har släppts ut lite tidigt.
Så jag hoppas vi inte tog er på sängen.
Som ni vet skickar Stjärnflottan ut kontaktgrupper
när våra rymdsonder upptäcker tecken på fungerande warpmotorer.
Signaturen på en fungerande warpmotor dök upp för sex dar sen
på Kiley 279.
USS Archer åkte dit för att hälsa på.
Vi har förlorat signalen sen dess.
Vårt uppdrag är att hitta och föra hem vårt folk.
Och kanske, om vi har tur, vinna nya vänner.
Ingen dör.
Uppdraget blir inte nåns sista dag.
Befälhavare klart slut.
Låt mig veta när vi kommer dit. Jag är i mitt logi.
Nummer ett, du har kommen.
Aj, kommendör.
Bibehåll kurs och fart.
Varning. Strålningsläcka upptäckt. Övning avbruten.
Jag fixar det!
Inlåsning om fyra sekunder.
Två sekunder...
Strålningen närmar sig kritisk nivå.
- Gå ner! - Huvudentrén försluten. Nedstängning klar.
Nej!
- Kommendör Pike! - Nej!
Kom in.
Mr Spock.
Jag vill inte gå för långt.
Gå för långt?
Saurisk konjak?
Är du dig själv, sir?
I högsta grad. Det är problemet.
Det har inte undgått mig att när du åkte ner till månen Boreth
återvände du förändrad.
Boreth är berömt för två saker,
ett munkkloster och en sällsynt malm som kan förskjuta tidsmedvetenheten.
Vilka båda har kraften att förändra.
Det var inte klostret.
Nej. Jag antog det.
Du såg framtiden.
Jag såg min egen död, Spock.
Åtminstone döden av den man jag är nu.
Jag vet exakt hur och när mitt liv slutar.
Jag såg det inte bara. Jag kände det. Varje plågsam sekund.
De flesta människor...
Vi vill tro att ända till absoluta sista ögonblicket,
kan vi, på nått sätt, lura döden.
Åtminstone gjorde jag det.
Sker det snart?
Bara du kunde fråga så.
Nej. Nästan om ett decennium.
Är det snart? Plötsligt känns det så.
Jag kan inte sluta se det.
Jag skulle säga att kunskapen om döden är väsentlig för effektivt ledarskap.
Kunskap är en sak, Spock. Men jag upplevde det.
Hur kommer det att leva i mig?
Blir jag tvekande? Försiktig? Inte tillräckligt försiktig?
Jag ifrågasätter mig redan.
Det är det sista en befälhavare har råd med.
Lidande kan förvandlas till insikt.
Du måste söka det goda i att känna till din egen död.
Använd det till att bli den som du i huvudsak är.
Vem är det, Spock?
Befälhavaren.
Kommendör Pike till bryggan, vi går ur warpfart.
Nåt tecken på Archer ?
En transpondersignal från nattsidan.
Ta oss dit, kapten. Anropa henne. Alla frekvenser.
Försöker.
Inget, sir.
Kan vi förlora svaret i subrymdsbruset?
Det finns inget subrymdsbrus.
Det är dödstyst där ute.
Vi har visuell kontakt.
På skärmen.
Alla system visar grönt. Skeppet är helt intakt.
- Livstecken, mr Spock. - Inga.
Men jag upptäcker inte heller kroppar. Skeppet är tomt.
Var finns besättningen?
- Fascinerande. - Jag spetsar öronen.
Det är ett talesätt.
Jag går in på personallistan.
Det var bara Una och två astrofysiker.
Åkte hon ner till marken begav hon sig mot warpsignaturen.
- Kan du lokalisera den? - Jag har den. Men...
Jag är inte på humör för nåt men.
Jag har problem att låsa in. Platsen kan vara avskärmad.
Signaturen har också en ganska underlig signalavvikelse.
Ganska underlig?
Rekommenderar deflektorsköldar på max.
Nån tydlig försvarsställning
kränker direkt första kontakt-protokollen.
Inget anrop från marken eller subrymdbrus.
Ingen interplanetär trafik.
- Ingen docka i omlopp. - Vart vill du komma?
Folk här visar inte tecken på lokal rymdkolonisering.
De placeras 100 år från att bygga en warpmotor.
- Ändå har de en warpsignatur. - En begynnande.
- Avvikelsen är en röd flagg. - Det finns inte nog...
- Aktivera deflektorsköldar. - Aj, aj.
Läser flertalet avfyrningar från marken.
Plasmatorpeder. Tre direktträffar.
- Skador? - Minimala.
Men hade vi inte haft sköldarna uppe...
Bra tänkt, nummer ett.
Ta upp oss, Ortegas. Kanske de tror att de fick oss.
Vad sker där nere?
Plasmatorpeder? Det är teknik från 2000-talet.
Hur kunde de utveckla en snabbare-än-ljuset-motor?
Det gjorde de inte. Rekommenderar röd beredskap.
Röd beredskap.
Jag har analyserat signalavvikelsen kapten Ortegas isolerade.
De har inte byggt en warpmotor.
Grundat på avläsningarna har de byggt en bomb.
Det tycks finnas två stridande grupper...
...och konflikten har trappats upp till krisnivå.
Markskanning av planeten överensstämmer med förwarpsamhällen.
- Hur är det möjligt? - Som du vet
uppfann vulcaner första kontakten.
Som de aldrig försummar att påminna oss.
Världar med warp i den här sektorn...
...har valts in eller håller på att väljas in i federationen.
Vi kan fritt resa till alla.
Generalorder 1 gäller inte.
WARPCIVILISATION SEKTOR: KILEY
Inga av de här.
Aldrig i hela första kontaktens historia
har warp blivit framställt annat än som en motor.
Uttryckt annorlunda
atombomben kunde ha uppfunnits innan partikelfysiken.
Det har aldrig skett.
Visste nummer ett att signaturen kom från ett vapen?
Troligen inte. Våra skannrar uppdaterades i rymddockan.
Om raketerna är de bästa de har,
låt oss stråla ned och ta med vårt folk hem.
Vi får överväga möjligheten att tekniken inte är inhemsk.
Hur än de fick den,
om de hittade den i ett kraschat främmande rymdskepp.
- Om den placerades i händerna... - Generalorder 1 gäller.
Vi kan inte inkräkta på naturlig utveckling.
- Vi kan inte visa oss. - Men om de redan har sett oss...
Vi kan inte riskera det.
Så vi lämnar vårt folk där?
Knappast.
Vi besöker doktorn.
Dela med dig lite visdom.
Okej. Ta aldrig husets dressing.
Trevligt att ses.
Han reste med mig i Mojave och jag reste i Kenya med honom.
Mr Spock.
- Och det här är... - Trevligt att träffas igen.
Javisst. Du måste ge henne klartecken att jobba.
Jag mottog din order.
Det här är syster Chapel.
Syster Chapel är här på civilt utbyte
från Stanford Morehouses epigenetiska projekt.
Låter som rätt person för jobbet.
Vilket jobb?
Ska greja med ert genom.
Du först.
Befolkningen är mänsklig.
Det mesta av fysiologi och genetik är likt besättningens.
Men vi måste göra några justeringar om ni ska smälta in.
Internt har de en massa olika organ.
Det skulle ta längre tid att ändra.
Så försök undvika att röntgas.
Förändras hur?
Syster Chapel är en del av Stjärnflottans initiativ
att bättre observera främmande kulturer utan nedsmittning.
Du tillverkar förklädnader.
Och du chefar över ett rymdskepp.
Om vi tar det lite enkelt.
Jag gör smärre förändringar till er genetiska kod
och orsakar intern skyndsamhet
för att uttrycka kortlivade förändringar i er biologi.
- Är det säkert? - Nästan hela tiden.
Bedövning först.
Kroppen kommer att undergå
en komprimerad, provisorisk metamorfos.
Den är smärtsam.
Strunt i värnet, doktorn.
- Det betyder sätt igång. - Jaha.
Jag har modifierat för er, men vulcaner är lite svårare
och ditt halva mänskliga genom är unikt.
Så det kanske inte varar så länge först.
Ingen bedövning bara genterapin.
Kanske jag inte var tydlig nog med den hemska smärtan.
Kanske jag inte var tydlig när jag sa nej,
Jag har läst din journal. Jag tror jag förstår.
Ger du mig en direktorder
att tillåta bedövning under proceduren?
Det gör jag inte.
Då föredrar jag att vara helt vaken.
Folk överlever saker.
Det finns överleva och leva.
Du får välja.
Håll ut, syster.
Lokala klädmönster har laddats ner i bufferten
liksom universalöversättare och tricordrar.
Bekräfta inga vapen?
Bekräftat.
Skickar ner er där det inte är gångtrafik.
Glöm inte mina sockor, mr Kyle.
Aktiverar.
Varför är det alltid en gränd?
Kommendör,
var finns mina byxor?
Man tar seden dit man kommer.
Oroa dig inte, det är inget värdighetsproblem.
Vill bara påpeka, inte mitt val.
Protester verkställdes under natten och till morgonen
vid federala platser runt om i vår nation.
Rebelliska element fortsätter att sprida rykten om ett avancerat vapen
utvecklat av regeringen för inhemskt bruk.
Vi tycks ha landat i ett samhälle
mitt i en viss utsträckt civilkonflikt
inom planetens regering.
Påminner om gamla jorden.
Är du bekant med Amerikas förenta stater, Spock?
Ja.
Och med inbördeskrigen och de ödeläggande resultaten.
Om samhället redan är vid en flampunkt
och de på nåt sätt har fått ett avancerat vapen...
Vi är tillräckligt nära så att jag kan få en bättre fixering
på warpsignaturen.
- Var? - Där.
Vad som än skyddar warptekniken gör transport omöjlig.
Vi kan inte stråla in. Vi måste hitta...
- Får jag agera snabbt? - Beviljat.
Stanna här.
Snälla, hjälp mig.
Min medicin. Jag... kan inte andas.
- Nacken. - Vad?
Hans nacke!
Tur att deras muskulatur är lättillgängliga.
Det är tur att du äntligen förstår en vink.
Enterprise kan göra kopior av deras kläder och säkerhetsbrickor
som matchar ögonskanningen.
Vad föreslår du vi gör med de här två?
Stråla upp dem.
Stråla upp vart?
Sjukan kan söva dem.
Du föreslår att vi lämnar dem
medvetslösa på ett federationsskepp medan vi gör klart?
De upplever ingen smärta eller nåt minne, bara lite förlorad tid.
De får en låg dos lugnande. Få se hur det verkar på dem.
Jag behöver lite DNA.
Nu genast?
Simuleringen jag kör visar
att Spocks genetiska kodning börjar avta.
Om jag inte skapar en förstärkning med faktiskt DNA från Kiley,
klarar han kanske inte en skanning.
Man behöver nån med samma proteiner från ytan
för mr Spocks vulcanblod.
Annars klarar han inte kontrollen.
PROTEINPARNING OFÖRENLIG
Den här kommer inte att fungera.
PROTEINPARNING PASSAR
Vi tycks ha tur.
Var är jag?
- Delta scorpi sju? - Delta scorpi sju.
Jag förbereder förstärkaren. Du fångar kaninen.
Jag får alltid det roliga.
Du är ju min favorit.
Ortegas.
Utegruppen måste vänta.
Släpp inte in dem i byggnaden.
Vi har en delta scorpi sju-incident.
Alltid när jag sitter i befälhavarens stol.
Förresten en sån uppvisning du hade där.
Rovdjursställning.
Användbar för att lura rovdjur att tro att man är hjälplös.
Kommendör? Ni får inte gå in.
Vadå? Varför?
En förstärkning åt Spock ska strålas ner.
Ge oss ett ögonblick.
Hörni! Rör på er!
Vi har inget ögonblick.
Kyle, kan du lokalisera ett ställe,
stråla ner och lägga på ögonsalva?
Skojar du? Transportörer gör inte sånt.
Ortegas här. Se till att hitta ett sätt.
Nej, nej. Vänta, vänta! Snälla.
Var fasiken är jag?
Jag vet att du är rädd. Det... är inte som du tror.
- Vad är det här? - Kanske ändå lite.
Nej, nej. Kom igen.
Hej.
Vi är på väg mot bryggan.
Bryggan är där vår back-snack finns.
Som i er planets knuffboll.
Back-snacken fattar alla beslut.
Känner du till knuffboll?
Herregud. Jag är så ledsen!
- Var är vetenskapsmannen? - Gick mot bryggan.
Kan vi starta nödmedicinstransportören?
Aktiverar.
Jag hörde att den största matchen var mellan Cone Rockets och Boom Shield.
Ja, jag var där.
Fick dig! Tack!
Välkommen till Enterprise .
- Uhura. - Chapel.
Alla regeringstjänstemän, var goda...
Kliv undan från skannern.
Det hänger på dig, Kyle.
Jag sa, kliv undan.
Fortsätt.
Min genetiska förändring fortsätter kanske att försvinna.
Har henne. Hitåt.
Väggarna är klädda
med nån slags mycket tjock strålningsplätering.
Därför kunde inte våra sensorer tränga in.
Bara nåt så kraftfullt som en warpsignatur
hade nån chans att fly.
Nu inomhus kan den spåras via hennes tecken.
Hon lever, kommendör. Hon är här.
- Var? - Neråt. Långt ner.
Här går vi av.
Hit ner.
Spock, dina öron.
Jag vet. Smärtan är ganska märklig.
Inspelningen tycks ha stabiliserats.
Det är den här.
Kommendör? Riktigt stiligt.
Jaså? Vad hände med: "tack för att du räddade mig?"
Jag tänkte att du skulle göra det.
Kan du gå?
Projektilskada, resultatet av vår mindre varma välkomst.
Mindre ordväxling.
I backspegeln
kunde vi också ha tänkt på...
...att resa inkognito.
La'An.
Hej, boss. Vill inte vara den andre.
Va, känner ni två varann?
Ja, hon hittade mig en gång när jag låg illa till.
Sa jag dig inte att sluta vara modig?
Jag borde ha sagt nåt.
- Jag... - Senare.
Spock, avskärmningen är hopfogad.
Vi använde en sked.
Man kanske kan styra en transportsignal genom sprickorna.
Ja, om vi vore nära ytan.
Nummer ett.
- Ja, kommendör? - Kommendör?
Den ursprungliga. Kan du gå?
Det är tur vår route är tom.
Sluta vara en otursfågel.
Det är ologiskt att tro...
Smärtan är outhärdlig.
Spock?
Det känns bättre.
Kan inte dölja dem. Sätt fart.
Fortfarande för mycket störning. Vi måste högre.
Vad hände här? De är inte redo för en första kontakt.
Hon är inte behörig för det här.
Jag ger fan i det. Hur fick de warpen?
Vi gav dem den.
Vi är mindre än ett ljusår från punkt noll.
Punkt noll?
Där vi och Discovery öppnade ett maskhål till framtiden.
Med kelpiska och klingonska skepp måste det ha funnits hundra warptecken.
Vi lyste upp himlen.
Och deras olika teleskop var tillräckligt bra för att se oss.
De samlade nog med data
för konstruera en materia-antimateria-motor.
Jag har Enterprise.
De var inte redo för warp. Inte på långt när.
Och nu bygger de ett vapen med vår teknik.
Jag kunde aldrig tänka mig...
Ingen kunde det, Chris.
Vi slåss för våra liv som är i fara nu.
Mönsterförstärkarna fungerar.
Vi kan inte få dem att bry sig om stjärnorna.
Det är inte vårt jobb.
Transportören låser in.
De ville bara krossa sin fiende
och vi gav dem medlet.
Hittade våra sovande vänner.
Kommendör, vi är redo att stråla upp.
Kommendör!
Kommendör.
Åker vi nu är vi skyldiga till varje kommande död.
Vi kan inte påverka den här världens framtid mer.
Trots det har vi redan gjort det, Spock.
Vår enda möjlighet är att influera den väl.
Generalorder 1 säger klart och tydligt att vi inte kan...
Skit i generalorder 1.
Spock, med mig.
- Resten av er, tillbaka till skeppet. - Kommendör.
Genast. Det är en order.
Fyra att stråla upp.
Lämna kvar befälhavaren och vetenskapsofficeren.
Spock, med mig.
Är det här klokt? Jag är främmande.
Det är det jag räknar med.
Ta mig till er ledare.
Misslyckandet var vårt.
Vi är skyldiga hela er värld en ordentlig ursäkt.
Du säger att vår påhittighet var faktiskt ert misstag?
Nej, jag säger att vi skulle ha varit försiktigare
med att exponera vår teknik.
En princip hos oss är att inte influera mindre utvecklade civilisationer.
Så väldigt nobelt.
Kraften ni tämjer kan överbygga gapet mellan världar.
Men förmågan att förstöra kan inte undervärderas.
Vi har varit i konflikt med en upprorisk grupp i århundraden.
Detta är vår möjlighet att göra slut på den.
Med massmord?
Har ert folk aldrig slagit ner civila oroligheter?
Förhandlingar. Debatter.
Det är verktygen att skapa en varaktig fred.
Säg, finns det grupper som vägrar att förhandla med er?
Mäktiga grupper?
- Ja. - Och med dem?
Vi minns att när elefanter slåss är det gräset som tar stryk.
Kikuyu-folket i Kenya, Afrika, på jorden, lär oss den läxan varje dag.
Du har gett mig ett ordspråk,
som är mindre användbart än en stor pinne.
Den med störst pinne vinner.
Våra föreskrifter tvingar mig...
Era regler är inte mina, kommendör.
Mitt jobb är att försäkra vår förmåga att styra framtida generationer.
Om priset är spillt blod... må så vara.
Grip dem.
Till vad nytta är en regel om man inte vill dö för den?
Eller bryta den?
Nödkommunikation från kommendör Pike.
Till lägre bana.
Full synlighet. Visa dem vad ni har.
- Kommendör. - Vänta lite.
Precis som du sa.
Den som har största pinnen vinner.
I det här fallet är det jag.
Idag, i ett historiskt ögonblick,
möts ledare för regeringen och revolutionära grupper
för att diskutera främlingarnas ankomst.
Detta är första gången på ett sekel
som båda ledarna har vistats i samma rum samtidigt.
Och vi sänder det live till er.
Ni har utvecklat vapen
- bakom vår rygg. - Det går bra.
De har blivit vana vid episoder av våld i sekler.
Inbördeskrigets sanna kostnad är abstrakt.
Att inte tro att man ska dö får en dödad.
Vad sa du?
Ursäkta, kommendör. Bara nåt min far sa inte långt innan...
Tja, du har läst min journal.
Du vet att gornerna erövrade min familjs koloniskepp
och deponerade oss på en av deras planetplantskolor.
Förstod först inte vad han menade, men jag hade gott om tid att betänka det.
Varför jag var den enda som överlevde.
Vet du vad jag såg i ansiktet hos de många som jag älskade när de dog?
Innan de snittades upp och åts levande eller användes som avelssäckar?
Vet du vad det sista de kände var?
Förvåning.
Ja.
För ända till sista ögonblicket kunde de inte tänka sig att dö.
Ja.
Men inte du.
Nej. Inte jag.
Det var det som höll dig... vid liv.
Tack, kapten.
Kommendör.
Jag behöver åtkomst till historiska databasen.
Kadett Uhura? Jag måste skicka en signal till planeten.
Hej. Ursäkta att jag stör.
Jag heter Christopher Pike.
Min värld heter jorden
och fastän den ligger långt bort är mitt och ert folk väldigt lika.
Detta är min värld idag.
Fast vi har inte alltid varit fredliga.
Detta är jorden under vårt 21:a sekel.
Innan allt gick fel. Det var mycket likt er värld idag.
Nyligen fick jag en glimt av min framtid.
Det var inte alls som jag hoppades.
Vilken nytta finns där i att veta ens framtid?
En vän frågade mig det nyligen och...
...jag förstod inte vad han menade.
Tills nu.
Jag har sett min framtid. Låt mig visa er.
Vår konflikt började också med kampen om frihet.
Vi kallade det andra inbördeskriget.
Sen eugeniska kriget och slutligen bara tredje världskriget.
Detta var vår sista dag.
Dagen då jorden som vi kände upphörde att finnas till.
Det som började som ett utbrott i en nation,
slutade med utrotningen av 600 000 arter djur och växter
och 30 % av jordens befolkning.
Globalt självmord.
Det vi har gett er är verktyget att utplåna er själva.
Och av era uttryck så tänker ni göra det.
Ni använder olika idéer om frihet för att bomba varann till grus som vi
och då kommer er sista dag att se ut så här.
Nånstans, kanske, finns alla era slut outplånligt inpräntade som mitt,
men jag väljer att tro att era öden fortfarande är era egna.
Kanske därför är jag här.
För att påminna er om kraften...
...i möjligheten.
Kanske det är det goda i att ha sett min framtid.
Att jag kan påminna er att ända till det bittra slutet,
måste livet bäras ärofullt.
För till vårt sista ögonblick...
...är framtiden det vi gör den.
Så...
...börja kriga mot varann.
Eller...
...gå med i planetfederationen...
...och sträck er mot stjärnorna.
Valet är ert.
Att få Högsta domstolen att inte sätta er i fängelse
krävdes nästan mer inflytande än jag har.
Och jag har mycket inflytande.
Jag fick gå till överbefälhavaren
för att få veta vad ni gjorde på Discovery .
Vilket jäkla jobb, Chris.
Om jag får fråga, amiral.
Hur övertygade du Stjärnflottan att vi inte bröt mot generalorder 1?
Jag använde ett kryphål
eftersom rådet inte kan erkänna att striden nånsin ägde rum.
De kan inte erkänna hur folket på Kiley 279 fick warp.
Rådet är inte förtjust över det.
De är mer nitiska och döper om det till huvuddirektivet.
- Det kommer aldrig att slå. - Tillåtelse att återvända till Enterprise .
Det avgör du, Chris.
Planerar du att behålla ledarskapet?
Du ville träffa mig, kommendör?
Jag borde ha berättat, sir.
Berätta nu.
Gornerna har en ritual.
Den sista, den siste att överleva, skickas ut i rymden på en flotte.
Som att kasta tillbaka en fisk.
Egentligen ska man inte överleva.
Vilken röta att King Junior fann mig.
Una var fänrik där.
Hon hjälpte mig att hitta tillbaka.
Hon är skälet jag gick med i Stjärnflottan.
Jag oroade mig att du skulle ifrågasätta min förmåga att slutföra uppdraget.
Orolig att jag inte skulle lita på dig.
Ja.
Så du beslöt att inte lita på mig.
Jag hade fel. Jag.. är ledsen.
Din meritlista är fläckfri.
Att tjäna Stjärnflottan innebär mer än bara personlig förträfflighet.
Förmågan att arbeta tillsammans är vår största styrka.
Andra är...
...utmanande för mig.
Vet du hur domtaken hamnade där?
Nej, sir.
Under tredje världskriget,
skickade en grupp forskare frökapslar ut i rymden för att bevara dem.
Men när kriget var över och jorden var återuppbyggd,
var skogarna för stora att ta hem.
Stjärnflottan byggde sin första bas runt dem.
Även i rymden, tillväxt.
Ibland är en märkvärdig tillväxt möjlig.
Jag vill erbjuda dig en befattning hos oss på Enterprise .
Sir?
Kommendörens loggbok: Stjärndatum 2259,42. Jorden.
Dammet och himlen är min härd men Enterprise är mitt hem.
Vi kan fortskrida och veta, att vilka skuggor vi än tar med oss,
gör de ljuset ännu klarare.
Jag har tur.
- Befälhavare på bryggan. - Besättningsroteringen är komplett.
Kapten Kirk är på väg till bryggan, som du bad om.
Tack, nummer ett.
- Nya säkerhetschefen är på plats. - Kommendör.
Lämnar stjärnbas ett. Vi har en femma.
Stjärnflottestaben, detta är Enterprise , som begär warpgodkännande.
Skeppsystemen är optimala.
Jösses.
Chris, kommendör, menar jag.
Samuel Kirk. Välkommen till Enterprise .
- Hur mår familjen? - Allt väl, sir. Underbart att vara här.
Du är placerad på livsvetenskap och han är din nya chef.
Vi har godkänt för warp, sir.
Vilken kurs?
Vad är uppdraget?
Vårt uppdrag?
Vi utforskar.
Vi söker efter nya livsformer och nya civilisationer.
Att med djärvhet färdas dit ingen har färdats tidigare.
Coolt.
Sir.
Låt oss ta ut henne, kapten Ortegas.
Warpfaktor 2.
Gasen i botten.
TILL APRIL NOCIFORA VI ÄLSKAR DIG
ORIGINALTEMA ALEXANDER COURAGE
Undertexter: Per Lundberg