Tidigare ...
- T'quiel Dawn - Du kan deras namn.
- Muliq Al Alcazar. - Försvinn här ifrån!
Vi kan hålla på så här men också tala om det.
Det är hemligstämplat.
Hur vet du att du inte kan göra ett annat val?
Yuuto Hoshide.
Ett som räddar alla?
Andrea Lopez.
Jag accepterade mitt öde.
Det är mer än mitt eget liv.
Tänk om ödet är det man gör det till?
Kanske det är det goda i att ha sett min framtid.
Håll kursen, rädda deras liv.
Kommendörens loggbok, stjärndatum 1457,9.
Enterprise är på gränsen till den neutrala zonen,
ett smalt utrymme rymd som skiljer romulanska imperiet från federationen.
En rest efter ett fördrag hundra år gammalt,
när ett ödeläggande krig fördes mellan våra två kulturer.
Enterprise och USS Cayuga är här
för att hjälpa de som vaktar neutrala zonen
med välbehövlig ombyggnad och förråd.
Men vi hade ju spaghetti igår.
Jag lagar Pasta Mama .
Addera ägg och parmesan, sautera lätt
och det förvandlas från rester till nåt nytt.
Lite som vi gör med de här utposterna.
Fast inte lika smakrikt.
Jag hör rykten om att romulanerna utvecklar nya vapen.
Romulanerna är trollen.
Ingen har sett dem. Ingen vet ens hur de ser ut
och ändå får de skulden för mycket här.
Visst är deras fel.
Jag tror jag saknar skägget.
Jo... jag tyckte det tillhörde en annan befälsera.
Trodde det var det du sökte. Den omoderna mannen.
Hur har du klarat dig?
Nån sa nåt om bättre ställen för mig,
så jag försöker vara där.
Bättre ställen.
Hur går det?
Säg det du.
Även om jag älskar att du är mystisk
har jag en dejt på andra sidan neutrala zonen.
Nån jag känner?
Faktiskt inte den sortens dejt.
Jag lagar osso buco nästa vecka om du är intresserad.
Jag är alltid nyfiken på vem morgondagens Chris ska bli.
Med eller utan skägg. Överraska mig.
Vi är ensamma här ute.
Hur planerar ni att fixa logistikproblem?
ROMULANSKT STJÄRNRIKE
Under det föreslagna ombyggnadsdirektivet,
utrustas varje utpost med den senaste materialsynteser
som drivs av mineraler från själva asteroiden.
Var och en får också en uppsättning helautomatiska gruvfordon
som kan fjärrstyras.
Kommendörkapten? Hur låter det här?
Det låter som nåt jag har bett om de senaste fem åren.
Var så god.
Lystring, all personal. Skyttelhangar 2 är stängd...
Du vet att jag arbetar.
Jag ville bara träffa kommendör Pike.
Förlåt honom.
Maat har alltid drömt om att gå in i Stjärnflottan.
Vad sa du att du hette?
Maat.
Maat Al-Salah.
Ja.
Han har en modell av Enterprise hemma.
Du är hans stora hjälte.
Kan man avgöra vilken warphastighet man har
Kommendör!
Ursäkta, jag... jag behöver ett ögonblick.
Ledsen. Han blir bara lite upprymd.
Det är helt okej. Jag känner mig bara lite vissen.
Nummer ett och Spock kan besvara de frågor ni har.
Strålningen på kritisk nivå.
Kommendör.
Kommendör!
Chris. Pojken, han är en av namnen du nämnt.
Ja. Det väntade mig inte.
Han är en av två kadetter som inte klarar sig.
Du behöver inte möta det här ensam.
Vad tänker du göra?
Jag vet inte.
- Men jag måste göra nåt, eller hur? - Skyttelhangar 2 är stängd
tills vidare.
Dator, ta diktamen.
"Bäste Maat...
Ditt djupa intresse för Stjärnflottan gör mig nöjd
och jag uppmuntrar dig att följa dina drömmar,
men det finns nåt som du borde veta om framtiden."
Du kommer på hur du ska säga det. Lita på mig.
Vem fan är du?
Jag trodde det var uppenbart.
Jag är du.
Rymden.
Den sista utposten.
Detta är rymdskeppet Enterprises resor.
Dess femåriga uppdrag:
Att utforska främmande nya världar.
Att söka efter nya livsformer och nya civilisationer.
Att med djärvhet färdas dit där ingen tidigare varit.
BASERAD PÅ GENE RODDENBERRYS STAR TREK
Ledsen, rummet väcker en massa minnen.
- Är det här ett... - Skämt? Nej.
- Hur kan jag tro... - Att jag verkligen är du?
Kan jag få ett ord med i laget?
Jag visste du skulle säga det. Hjälper det?
Jag har gjort det här så länge att jag inte bara accepterar
nån som dyker upp i min hytt och säger sig vara mitt framtida jag.
Din första ponny hette Sir-Neighs-a-Lot.
Han bröt benet i ett hällregn,
dina föräldrar avlivade honom, du grät i en vecka.
Har du berättat det för nån?
Det är svårt när en tragisk historia börjar...
Med ett dumt namn?
Ursäkta.
Hör på,
jag är här för att brevet du tänker skriva fördärvar framtiden.
Hur i...
Vad...
Varför?
Två kadetter dör i olyckan om sju år.
Maat är en av dem.
Du försöker komma på hur du ska rädda kadetterna och dig själv.
Och det gör du. Vi gör det.
Du skriver till allihop, säger åt dem att inte vara där den dan.
Men så mycket annat med tidskrökning,
uppstår oförutsedda konsekvenser.
Hur illa kan det bli om jag kommer på ett sätt att rädda dem och mig?
Är det inte bevis att jag klarar det för att du står här?
Jo.
Och det är problemet.
Orsakssammanhanget är komplext.
Brevet är bara första brickan att falla i en kedja av händelser
som leder till katastrofala resultat.
Det ändrar framtiden på sätt som vi aldrig avsåg att ändra.
Du låter som en klingonmunk från Boreth.
Vem tror du skickade mig?
De gav mig nåt att visa dig.
Är det vad jag tror det är?
En tidskristall.
Den visar effekterna på ens ändrade öde.
Det är allvar.
Det är rena undergångsgrejer.
Jag vet att du aldrig skulle sätta ditt eget öde
före galaxens öde.
Det var så jag övertygade klingonerna att visa dig det istället.
Istället för vad?
Du känner klingonerna.
Inget de inte hellre löser med ett bat'leth.
Hallå...
Kommendör?
Ursäkta. Vad sa jag?
Att sen trässkeppens tid,
har befälhavare haft det lyckliga privilegiet att...
Ja. Det...
Jag antar att jag... talade om bröllop? Eller hur?
Vilket vi kan utföra som befälhavare på... på skepp.
Så vi tar dig...
och dig...
och ni båda vill gifta er...
Alla däck, röd beredskap. Upprepar, alla däck, röd beredskap.
Tack, gode gud.
Nummer ett till kommendör Pike.
Utpost fyra rapporterar att de anfalls av en rymdfarkost, okänd identitet.
Uppfattat, mr Spock. På väg.
Hur är läget, mr Spock?
Kapten Uhura kan informera.
Utpost fyra rapporterade anfall, sir. Sen slutade sändningen.
Nåt besked från två eller tre?
Två har inte besvarat anropen. Och tre är också tyst.
Hur långt ut är vi?
Åtta minuter från utpost fyra i den här farten, sir.
Sa utpost fyra nåt mer om den attackerande farkosten?
Ingen identifiering, sir.
Jag antar det är samma som anfaller.
Romulanerna.
Låt oss inte göra antagande än. Jag vill undvika ett krig om jag kan.
Bibehåll kursen. Varsko mig om sex minuter.
Kan du följa med mig till befälsrummet?
2266. Sju år in i framtiden.
Jag förstår inte. Är detta ett av dina mänskliga skämt?
Jag menar allvar. Det här...
Det är tidskristallgrejer.
Närmar man sig det logiskt
verkar tidsresor en mindre trolig lösning än att du är mentalt äventyrad.
Som din försteofficer,
under dessa omständigheter, är det mitt jobb att överta befälet.
Jag håller med. Om jag vore det. Men det är jag inte.
Så vad är den logiska lösningen?
Kanske doktorn kunde göra en skanning.
Varför inte försöka en sinnesförening? På så sätt vet du om jag ljuger.
Mitt sinne till ditt.
Mina tankar till dina.
Du bär på tyngden av en hemsk framtid, Chris.
Olyckan i fråga skede för sex månader sen.
I denna tidslinje fanns det inga kadetter att rädda vid reaktorolyckan.
Ingen alls blev skadad.
Jag behöver din hjälp.
Jag sändes till det här ögonblicket av en anledning. Vi måste komma på varför.
Jag skulle placera det i nuet,
du skadades aldrig i träningsolyckan.
Du förblev befälhavare på Enterprise
och hade ansvar i ett avgörande ögonblick i skeppets existens.
Ett ögonblick där hela framtiden hänger på en skör tråd.
Allt vi kan anta är att, i ursprungsframtiden,
nån annan befälhavare på Enterprise måste ha fört befäl annorlunda.
Därför är det viktigt att du inte ändrar det du vanligtvis gör på skeppet.
Jag trodde vi försökte undvika en hemsk framtid?
Vi försöker upptäcka varför denna framtid är,
enligt ditt äldre självs uppfattning, värre.
Så enda sättet att upptäcka den hemska framtiden är att leva den.
Enterprise är på plats och avvaktar, sir.
Precis utanför vapenräckvidd.
Upptäcker ganska mycket skräp. Men inget tecken på anfallande skepp.
Gör en trippelkoll.
Kolla om det finns andra federationsskepp i området
om vi behöver backup.
Farragut är närmast. Några timmar bort.
Det är La'Ans skepp.
Ja. Jag hade glömt det.
Vi anropas. Det är utposten. Bara audio.
Enterprise? Hör ni mig? Det är kommendörkapten Hansen Al-Salah.
Det är Pike. Vad är er status?
Utposterna två, tre och åtta är utslagna. Okända vapen. Helt förstörda.
Vi hade deflektorsköldarna på max. Träffad av en enorm kraft.
Första attacken sprängde rakt igenom sköldarna.
Träffar de oss igen med förlorade deflektorer...
Hör ni mig, Enterprise ?
Vad var det som anföll er? Går det att identifiera?
Nej. Det hände för snabbt.
Det tycks ha försvunnit på nåt sätt...
Går till visuellt.
Kan ni se, Enterprise?
Min postering här, knappt två kilometers djup på en asteroid.
Nästan solitt järn. De gjorde det här, trots våra deflektorer.
Kan ni se?
Vi ser, Hansen. Var din son med dig?
Nej. Tack god gud.
Vad kan du berätta om anfallarna?
Ingen identitet. Bara en glimt av...
Sen sköt de nåt mot oss.
Högenergiplasma. Väldigt kraftfullt.
Skeppet tycks ha försvunnit, men det är där ute nånstans.
Enterprise , nåt syns på sensorerna, nåt snabbt!
- Skicka signalen. - Kopplar.
Kan ni se i centrum på skärmen , Enterprise?
- Fasrar? - Fortfarande bortom skjutavstånd.
Vi är utom räckhåll. Har ni vapen?
Nej. Fasrarna är borta. Vapenpersonalen döda.
Anropa dem. Varna skeppet!
Jag försöker. De känns inte vid oss.
Intressant hur de blev synliga för ett ögonblick.
Kanske nödvändigt för vapnen.
Vi måste hitta ett sätt att fajtas med dem.
Vi behöver nåt att följa, kapten.
Vi har ingen bild.
Analyserar rörelsemönstret. Ge mig ett ögonblick.
Sir? Inkommande warpsignal.
Vi anropas.
Det är en av de våra. Farragut.
La'Ans skepp. Vem anropar oss?
Deras befälhavare, James Kirk.
Sams bror?
Jag menar, på skärmen.
Enterprise , detta är kommendör James T. Kirk
från USS Farragut, som erbjuder assistans.
Christopher Pike. Trevligt att träffas.
Vi fångade upp utpost fyras nödsignal
och åkte i warp nio så länge vi kunde säkert.
Vet vi vem som gjorde det?
- Vi har en ganska bra aning. - Vi försöker avgöra definitivt.
Jag kan ha en ledtråd, sir.
Skeppet tycks ha nån slags kamouflagemekanism.
Men de har ändå en upptäckbar gravitationsnärvaro.
Så vi kan spåra dem, kommendörkapten...
Spock.
Teoretiskt ja.
Genom bakgrundstjärnorna och mikrolinseffekten
kan vi avgöra en ungefärlig plats.
Imponerande, mr Spock.
Var finns inkräktaren nu?
Han har ändrat kurs i en mycket maklig manöver.
- De kanske inte är varse oss. - Hur då?
De måste avkamouflera sig för att skjuta. Kanske den fungerar åt bägge håll.
De blir osynliga för våra sensorer,
men kräver en massiv mängd energi.
Troligen flyger de blinda, utan tillräcklig kraft att skanna.
Vi kan inte se dem, men de kan inte se oss?
Hans kurs är nu 111 komma 14.
Den kurs ett romulanskt skepp skulle styrt mot neutrala zonen.
- Och hem. - Sir, det är romulaner.
Vi måste skjuta ner dem.
Vi kan inte åka in i neutrala zonen. Det är klart.
- Gör vi det är det en krigshandling. - De förstörde tre av våra utposter.
Det är väl en krigsåtgärd?
Anfaller vi romulanerna utan tillstånd,
blir vi överflödiga för federationen.
Vi har ett annat val. Vi kan skugga skeppet.
Följa en parallell kurs för att få lite tid.
Inte en kurs som genskjuter?
Nej. Befälhavaren har rätt. Det vore en krigsförklaring.
Men om Enterprise och Farragut höll samma kurs och hastighet
exakt som fiendeskeppet, steg för steg,
kanske de tror att vi är en reflektion.
Ekon på deras sensorer.
Då förlorar vi dem inte medan vi väntar på att höra från Stjärnflottan.
Vi börjar skugga dem.
Skicka Stjärnflottan ett meddelande. Be om tillåtelse att anfalla romulanerna.
Kommendör Kirk, vi talas vid.
Det ser jag fram emot. Kirk, klart slut.
Få hit Sam Kirk. Genast.
Kan jag tala fritt här, sir?
Jim var alltid bland de bästa i sin klass. Han är smart och naturligtvis jätteduktig.
Men han drar sig inte för charm eller ens tur.
Låter som en joker.
En hel lek jokrar.
Han gillar inte att ta samma väg som alla andra.
Och han gillar inte att förlora.
Ska vi vara oroliga för att han startar ett krig?
Jag tänker inte säga att Jim inte är till besvär.
För det är han. Väldigt mycket.
Men sanningen att säga, han är en av det bästa befälhavarna flottan har.
Okej. Bra att veta.
Som jag sa, han gillar att töja på reglerna ibland.
Nej, mer hela tiden.
Kommendör, kan du komma till bryggan? Det är nåt du behöver se.
En komet framför oss.
Dess bana reflekterar en signal på en oanvänd EM-frekvens.
Den är kodad. Mr Spock försöker avkoda.
Men vi tror att det kan vara från fiendeskeppet.
De stängde av sändningen men vi lyckades göra en kopia.
Det är nog signalen från bryggan.
Så vi får äntligen se hur romulanerna ser ut.
Lägg upp det på skärmen, mr Spock.
Kommendör Kirk, välkommen ombord Enterprise.
Tack, kommendör Pike.
Sam.
- Vilket skepp du har. - Han är avundsjuk.
Vi tar oss inte ur knipan inte utan att tala om det.
Instämmer.
Jag skulle vilja höra vad mr Spock har att säga.
Jag försäkrar dig, kapten,
att likheterna mellan vulcaner och romulaner var lika förvånande för mig.
- Kanske mer än för er. - Det verkar misstänkt.
Inte likheten i sig utan att vi skulle upptäcka det nu.
Vad är det du antyder?
Det är inte nån hemlighet att vulcaner och människor är allierade.
Kanske romulanerna lät oss se sändningen
med hopp om att det skulle så oenighet bland oss.
Även om vi ignorerar den spetsörade elefanten i rummet,
har vi ett annat problem att oroa oss för.
Vi förlorar bytet.
Om en timme tar kursen romulanerna har dem till neutrala zonen.
Jag tror inte vi kan vänta. Vi måste välja.
Låt säga att vi gör ett val,
så kan deras plasmavapen ändå skära igenom våra sköldar.
Det, i förening med kamoufleringsmekanismen,
ger dem en taktisk fördel.
Även om våra skepp samarbetar.
Samarbete för vad? Förstöra dem?
Låt oss säga vi har sån tur. Är inte det, tekniskt sett, en krigshandling?
Jag hatar att säga det, men de började.
Det här är inte nån sandlåda. Miljarder liv står på spel.
Därför vill jag höra allas uppfattning
innan vi agerar.
Jag röstar mot krig.
Liksom jag.
Det innebär bara att döda romulanerna.
Kommendör. Dina tankar?
Vad händer när de återvänder till Romulus
och berättar för ledarna att federationen inte vill slå tillbaka?
Jag börjar luta åt anfall.
Om vi låter dem förstöra våra utposter utan återverkan,
riskerar vi krig.
Jag måste tro att det finns en annan väg.
Jag anser vi borde anfalla.
Mr Spock?
Om romulanerna är en avläggare av mitt vulcanska blod, vilket jag tror,
är anfall verkligen enda valet.
Vulcan, liksom jorden, hade sin aggressiva koloniala period.
Brutal, även mätt med mänskliga mått.
Om rolmulanerna bibehåller sin krigiska filosofi,
är svaghet nåt vi inte vågar visa upp.
Om Spock och jag kan vara överens, så finns hopp för alla.
Alla är inte överens.
Vänta lite.
Kommendör Pike, kometen vi närmar oss,
kan vara alternativet som du har sökt.
Mr Spock, kan du lägga upp banan på skärmen?
NEUTRALA ZONEN
Romulanernas skepp styr mot kometsvansen.
Jag vet att de är osynliga och vi inte kan låsa in deras exakta position,
men när de passerar igenom den,
kommer partikeldistorsionen avslöja dem.
Och vi flankerar dem på vardera sida.
De blir fastklämda och vi kan låsa in vapnen.
Bra plan, kommendör.
Kommendörens personliga logg, stjärndatum 1709,2.
I enlighet med kommendör Kirks plan ordnar vi en pincettrörelse.
Våra två skepp driver långsamt närmre medan romulanerna är ovetandes.
När de passerar genom kometsvansen, och ger oss exakta positionen,
finns vi inom vapenräckvidd.
Kirk har emellertid gått med på min plan att neutralisera,
inte förstöra, rovfågeln
och lämnar öppet möjligheten till dialog.
Trots det är jag bekymrad.
Denna fräcke, unge kommendör följer sina egna regler.
Jag kan bara undra, är Kirk skälet till att jag sändes hit?
Om jag inte var här för att hindra honom, blev vi indragna i krig?
Ortegas, bibehåll nuvarande kurs, men var beredd.
Jag håller foten över gaspedalen, utifall.
Spårar fortfarande romulanernas gravitetsnärvaro.
Deras bana är oförändrad.
Håll positionen. Säg till när du ser dem.
Vi passerar genom svansen.
När som helst.
Nåt är galet.
Kommendören har rätt. Vi borde ha sett dem.
Jag gillar inte det här.
GRAVITATIONSSIGNATUR
Läser gravitationssignatur igen.
- Den är bakom Farragut . - Kirk, ge dig av!
Röd beredskap!
Erica, korta avståndet så snabbt du kan.
Anfallsmönster, Tiberius fyra.
Bakom dem.
Eld!
- Avfyra fasrarna. - Vi är utom räckhåll.
- Vi kan träffa dig. - Kanske du uppehåller dem.
Mitchell, fulla fasrar, nu.
- Jäklar... Vi vingklippte dem. - Snyggt skott, Jenna.
Anropa dem, Nyota.
- Jag vill att de fokuserar på oss. - Anropar, sir.
Fortsätt skjuta.
De avfyrar sitt plasmavapen.
Håll i er för sammanstötning!
Skador på däck 6, 7 och 9 och vapenkontroll är utslagen.
Det borde ha förstört oss. Varför står vi?
De sköt från långt håll.
Kanske plasmavapnet är mindre effektiv på långt håll.
Status för Farragut.
LIVSUPPEHÅLLNING FEL NÄRA
Kritiskt. De förlorar livsuppehållningen inom fem minuter.
- Jag kan få oss dit på 30 sekunder. - Pike till transport.
Värm upp plattorna, vi ska testa övre gränsen.
Röj plattorna. Det är en grupp till bakom oss.
Är jag glad att se dig.
Jag visste inte att du var en kramare, kapten.
Kommendör.
Eller har du glömt?
Naturligtvis inte.
På tal om det, när talade du med Una senast?
Jag kan inte tala med henne.
Ingen kan. Det...
Hon får inte ha nån kontakt.
Naturligtvis.
Vi måste talas vid, nu, kommendör Pike.
Du tvekade.
Du överlade och vi förlorade.
Vi sköt och blev beskjutna. Därför är du fortfarande här.
Du vill redan från början lamslå dem, inte utplåna.
Vi kan ha olika åsikter,
men ifrågasätt inte min stridsberedskap.
Jag säger bara att försiktighet gör att all tyngd inte ligger bakom slaget,
ett bra sätt att förlora
för fienden ser det och agerar enligt det.
Allt bara för en sekunds tvekan?
Säg att jag har fel och jag backar.
Säger du att du är villigare att ta risker, håller jag med.
Låt mig påminna att du säger det på mitt skepp
efter att ditt har förstörts.
Okej då.
Jag underskattade honom. Det ska inte ske igen.
Kommendörer Pike och Kirk till bryggan. Ni båda vill se det här.
Innan de maskerade sig, lyckades jag skanna rovfågeln.
De släpper ut trilitiumfragment. Deras kraftförsörjning är skadad.
De kan nog inte ta sig till Romulus.
Vet vi deras position?
Ja. Kurs mot neutrala zonen. Vi kan hinna ifatt.
- Vad är status på våra vapen? - Försvarsmöjligheterna är begränsade.
Fasrarna är nere och torpedtuberna fick skador i attacken.
Men romulanerna vet inte det.
Jo, om vi kommer bakifrån och inte kan skjuta.
Öppna en kanal till romulanska skeppet.
De har inte besvarat några tidigare anrop.
Jag vet. Öppna en kanal. Vi ska skicka dem ett meddelande.
Vad gör du?
Tar en risk.
Detta är kommendör Christopher Pike på USS Enterprise.
Våra två kulturer har varit i krig i hundra år.
Vi ifrågasätter det inte längre.
Men jag tror vi kan göra ett annat val nu.
Jag erbjuder en tillfällig vapenvila
så att vi kan talas vid för första gången på hundra år.
Okej, det var oväntat.
De vill förinta oss men också ta sig hem.
Att veta vad de önskar är nyckeln till framgång.
Om man antar att man kan förhandla med dem.
Romulanerna anropar.
Ser ut som vi ska få veta.
På skärmen, Nyota.
Befälhavare Pike. Trevligt att göra er bekantskap.
Kommendörkapten.
Jag vet att era skepp har anfallit våra utposter vid neutrala zonen.
Men jag vet också att våra kulturer har krigat i generationer
utan att ha mötts ansikte mot ansikte.
Jag vet inte varför ni attackerade jorden
eller vad vi gjorde som hämnd.
Jag vet bara att vi betalar det som skrevs långt innan vi föddes.
Kanske det är dags att begrunda priset.
Vi kan spränga varann med den lilla eldkraft vi har kvar,
eller så kan vi pröva nåt annat.
Vi kan förklara oss för varann.
Förstå varann, känna empati.
Om inte så fortsätter bara kriget mellan oss, oförminskat,
och kostnaden för det är viss.
Död. Fler och fler döda.
Våra folk är verkligen olika, kommendör.
I vår kultur visar dina ord upp svaghet.
Vad för chans erbjuder en dialog förutom att sinka mig?
Varför lyssna på dig?
Bägge skeppen är skadade.
Er maskering är instabil, ni blir sårbara för våra vapen.
Kanske ni har kraft nog att anfalla oss.
Kanske ni kan ta er tillbaka till Romulus utan reparationer.
Omvänt, kanske vi kan materialisera våra vapen och sänka er
innan ni hinner till neutrala zonen.
Eller jagar vi er över gränsen och sänker er
och försvinner innan nån anar oråd.
Så vad föreslår du, kommendör?
En gest i god tro.
Två timmar.
Nog med tid att reparera skeppen och begrava våra döda.
Kanske den lilla biten nåd kan leda till nåt vidare och bättre
mellan våra två kulturer.
Två timmar.
De ljuger, kommendör.
Man kan inte lita på dem. De sköt Farragut rakt framför oss.
Backa, Erica.
- Du kan inte låta dem komma undan... - Backa!
Ja, sir.
Sensorerna antyder att romulanerna har slutat röra sig framåt.
Jag undrar vad de gör där borta.
Förhoppningsvis...
samma sak som vi.
En vapenvila?
Det är federationens svaghet.
Är det inte det romulanska sättet att attackera när vi får en sån fördel?
Vi har en vapenvila, försteofficer.
Vi har två timmar. Sätt alla att reparera motorerna.
Om inte klarar vi oss inte till Romulus.
Vi borde skicka alla att reparera vapen.
Federationen har gett oss fördelen.
Vi kan slå till innan den löjliga vapenvilan är över.
Detta är ditt fjärde uppdrag, inte sant?
Tredje, sir.
Jag tjänstgjorde under Tarqan under remankampanjen.
Kände du till det?
Ja. Hans död var en stor seger för Romulus.
Ja, han var modig.
Hans befälhavare var emellertid en idiot.
Han tvingade honom att slåss efter vapenförlust
och det enda logiska var reträtt.
Han behövde inte ha dött.
Sir?
Hans död var slöseri och den var dum. Det gjorde oss svagare.
Jag kan säga så, för jag är gammal nog
för att inte bry mig om vad folk tänker.
Stolthet är inget vi har råd med.
Vi ser på klart på världen på mitt skepp.
Vi gör inte val baserade på ego.
Motorer först. Sen vapen. Det är min order.
Eller är du så arrogant att du tror dig veta bättre än din befälhavare?
Nej, sir.
Bra. För jag behöver dig.
Jag vet inte om fredsspelet vi leker
med federationen kommer att funka, men jag måste se det i hamn.
Och får vi det, då är det gott och väl.
Men om inte?
Då får du ditt krig.
Vill du ha lite kaffe?
Jag dricker inte kaffe. Men te.
- Okej, vill du ha lite te? - Nej tack, kommendör.
Ju fler saker som förändras, desto mer förblir de detsamma.
Bra att se att du fortfarande är densamme.
Så mycket har gått snett idag.
Förlusten av utpost fyra. Farraguts förstörelse.
Vilken som helst kan leda oss till en mörk framtid.
Men jag kan inte hjälpa att jag anar nåt värre är på väg.
Vanligtvis känner man inte till framtiden i nuet.
Man kan bara följa sin instinkt och hoppas att sanningen uppenbarar sig.
Spock...
...vad hände med Una?
Hon dömdes till straffkolonin på Salius sex
där hon har tillbringat större delen av sju år.
Varför?
Hennes svek.
Jag är förvirrad, redan för flera år sen trodde jag du visste.
Kom in.
Om du ursäktar mig,
vill jag övervaka reparationen av fasrarna personligen.
Kommendör.
Jag vet att du vill att jag ändrar taktik,
men stolthet är inget vi har råd med.
Du vill att jag säger
att jag inte skulle ha sprängt romulanerna ur skyn?
Det skulle jag.
Men det var inte mitt beslut.
Okej, vi är här nu.
Och sanningen att säga,
jag vet inte om man inte kan lita på romulanerna.
Men jag vet inte heller om man kan, och inte du heller.
Rättvist.
Jag vill utforska backupplanen.
Om du vill ge mig resurserna.
Jag lyssnar.
Romulanerna köpte sig just lite tid.
Visst kan de använda tiden till att reparera.
Men kom ihåg, de är på gränsen till neutrala zonen.
De kunde också kalla på förstärkning.
Om vi gjorde detsamma?
Ifall de beslutar att vända och slåss trots allt.
Jim, vi är på federationens bortersta gräns.
Ett meddelande tar dar att nå staben.
Även med maxwarp når oss inte hjälp på veckor.
Men det vet inte romulanerna.
Kommendör Kirk...
vad föreslår du?
Kan jag få låna en skyttel?
Försök nu.
Aj, det är den rätta.
Här hakade automatreparationen upp sig. Många proppar som gått.
Jag behöver inte påminna
att vi har mindre än två timmar att få igång fasrarna.
Jag är ingenjör inte en mirakelmakare, mr Spock.
Två minuter, kommendör.
Status?
Vi har motorerna. Men vapensystemen är inte uppe än.
Bryggan till Spock. Status?
Jobbar på det, kommendör.
Jobbar på det.
Två timmar, kommendör. Nu.
Öppna en kanal till romulanerna.
Har ni reparerat ert skepp?
Har ni reparerat ert?
Konventionen antyder att nästa drag är att återuppta fientligheten.
Att strida.
Du sa själv att i din kultur
skulle allt annat vara ett tecken på svaghet.
Men låt mig berätta ett sätt där människor inte är svaga.
Vår styrka kommer från villigheten att se en partner istället för en fiende.
I vår kultur är det ett prov på tillit och styrka,
inte ett misslyckande i karaktären.
Har romulanerna en sån styrka?
Jag är också trött på ändlösa krig.
GRÄNSALARM
Varför är flottan här? Inget jag bett om.
Jag varnade dem om vår situation.
Federationen visade svaghet.
Det är romulanska sättet att slå till.
Det tänkte du inte.
Jag tog saken i egna händer.
Du lydde inte en direkt order.
Hade du inte förhandlat,
hade jag inte behövt det.
Vi åtog oss uppdraget för att testa federationen styrka.
De visade oss att de saknar den.
Vi borde att förintat dem i samma ögonblick.
Du minns inte en tid utan krig.
Men det gör jag.
Vem vinner ett ändlöst krig mot federationen?
Det gör vi, kommendörkapten.
Ett ändlöst krig kan per definition aldrig vinnas.
Pike kommer inte att lita på mig nu.
Vad gör det?
Han är snart död.
Ta bort honom från bryggan.
Vi anropas, sir. Det är romulanska flaggskeppet.
På skärmen.
Människa, jag är här för att acceptera er ovillkorliga kapitulation.
Trevligt att möta dig med.
Jag är kommendör Pike på federationens stjärnskepp Enterprise. Vem är du?
Du kan tilltala mig som pretor. Det är brukligt att böja knä.
Du förlåta att jag inte gör det, då jag inte är romulan.
Jag är förvirrad.
Vi håller oss på vår sida av den neutrala sidan, liksom ni.
Ändå kräver ni kapitulation?
Ni är omringade, kommendör.
Kapitulera, annars förintar vi er.
Ni har en minut att samtycka.
Jag gillar henne inte.
Områdeslarm. Vi har inkommande skepp. Dussintals.
- Fler romulaner? - Nej.
De ser ut som... våra.
Jag har en krypterad kanal från ledarskeppet.
Det är kommendör Kirk.
Chris, förstärkningen du begärde.
Det är hundra år sen federationen har sett romulanerna.
Vi visste inte hur skeppen såg ut
så jag tänkte de inte heller visste hur våra såg ut.
Bara automatiska gruvfordon?
Gruvdrift. Transport. Ingen bemannad.
Men för romulanerna, vem kan säga att det inte är en federationsarmada?
Du listiga lilla jäkel.
Det är nog för att bluffa med, hoppas jag.
Undvik att få oss i en fajt.
Jag ska göra mitt bästa. Tack, kommendör.
Så lite så.
Bryggan till Spock, vi kunde behöva fasrar omgående.
- Hur går det där nere? - Vi gör framsteg.
Ledningarna är allvarligt skadade.
Jobba snabbare.
Vi kommer att behöva vapen, annars behöver vi dem inte.
Romulanska pretorn anropar oss.
Håll en krypterad kanal öppen för kommendör Kirk, så han hör.
Är du redo att sälja?
Så redo jag kan bli.
Nu har du säkert märkt vår armada av jaktflyg i Delta-klassen.
Men vi behöver inte använda dem, eller hur pretor?
Detta är en enastående aggressionshandling på gränsen till vårt område, kommendör.
Nej. Bara en vanlig övningsmanöver
som råkade landa vår flotta här samtidigt med er.
Vill du veta vad som verkligen är en enastående aggressionshandling?
En romulansk rovfågel som utnyttjar maskeringsteknik
och förstör våra neutrala zonen-utposter.
- Jag känner inte till nåt om det. - Det är okej.
Vi kan skicka en inspelning av avkamouflering och förstörelsen.
Jag förstår.
Ett romulanskt skepp avkamouflerar och bryter formeringen. På väg hit.
Vad är det här, pretor?
Det är en utslaktning, kommendör.
Befälhavaren skulle inte ha låtit sig bli fångad.
Det är rovfågeln vi har jagat, sir.
Pausa kommunikationen, Nyota.
Öppna en kanal till romulanen.
Kommendör.
Så ses vi åter igen, trots allt.
Vad gör du?
Bara vad som begärs av mig.
Jag begärde aldrig armadan.
Vi kan stråla er ombord. Du behöver inte göra det här.
Det är inte vårt sätt.
Jag beklagar att vi möts så här.
Du och jag är lika.
I en annan verklighet kunde jag ha kallat dig vän.
Vad tjänar död för syfte?
Vi är plikttrogna djur, du och jag.
Bara en plikt till att utföra.
Bli inte upprörd. Jag har accepterat mitt öde.
Kanske mitt offer en dag leder till att konflikten mellan oss upphör.
De laddar vapnen.
Den romulanska pretorn anropar oss igen, sir.
På skärmen.
Vår flotta är starkare nu och jag kan acceptera er kapitulation.
Är det så du vill avsluta 100 år av fred?
Vad bryr sig romulaner om fred? Det betyder inget för oss.
Er uppenbarliga sympati har beseglat ert öde.
Tack, kommendör Pike.
Vore det inte för din svaghet,
hade vi aldrig fått veta vilket lätt mål federationen är.
Adjö.
Startar vapnen igen.
Undanmanöver, Erica. Mönster Zeta-tre.
Kirk, kom tillbaka. Vi ska lämna i warp.
Uppfattat.
Warpmotorerna startar inte, kommendör.
Erica.
Ursäkta, sir.
Drönarskeppen rör sig.
Jäklar, Kirk, vad håller du på med?
Täcker er flykt. Se till att laga motorerna.
Han sätter drönarna mellan oss och romulanerna.
- Kommendör Kirk har strålat ombord. - Motorerna uppe.
Gasen i botten.
Skaderapport.
Rapporter från alla däck.
Kommendör.
Romulanerna sänder på alla kända subrymdfrekvenser.
Det är en krigsförklaring, sir.
Mot federationen.
Däcken 5, 11, 12 och 22 rapporterar skrovskador.
Vapensystem fick en direktträff.
Spock.
Sjukvård.
Massiv hjärnskada. Stor blodförlust.
Ryggradsfrakturer.
Hans kropp har 40-procentiga strålningsbrännskador.
Jag vet inte säkert om han återhämta sig...
...men gör han det,
blir han inte densamme.
Jag vet vad du tänker.
Jag tänkte detsamma när jag genomgick det.
Att jag skulle byta mitt öde mot Spocks?
Ja. Det hjälper inte...
...utan blir värre.
Kriget med romulanerna,
miljontals dör.
Hittills och det pågår än.
Du startade inte bara nåt som aldrig skulle ha startats.
Bästa chansen till varaktig fred
mellan federationen och romulanerna i nån tidslinje,
visar sig vara när han ligger i en biobädd.
Alla vill tro att ens framtid är viktig.
Och vår, din och min, är det.
Fast inte som vi tror.
Tid är...
...är komplicerat.
Men munkarna visade mig nåt enkelt.
Varje gång vi ändrar vägen, dör han.
Och han har saker att utföra.
Typ, galaxens öde.
Vägar avviker.
Men jag är resultatet av en som aldrig skulle ha tagits.
- Tack. - Se på det så här.
Hur många får ge sitt liv för nån två gånger samma dag?
Två gånger för vi är två och vi är båda...
Ja, jag fattar.
Åh, ja.
Kom in.
Jag stör väl inte?
Nej, jag...
Inte direkt, jag bara...
...talade med mig själv.
Vill du ha en drink?
Visst.
Vet du...
jag tror inte jag kan förklara...
men det var nog meningen att möta dig.
Jag får den känslan med.
Ärligt talat kom jag bara för att se hur du mådde.
Jag är ledsen att det blev som det blev.
Du försökte nåt bättre.
Försökte och förlorade.
Föll det dig aldrig in att ibland kan man inte undvika strid?
Om du bara hade jagat romulanska skeppet från start och sänkt det,
kanske inget av det här hade hänt.
Du är en bra befälhavare, Jim Kirk.
Vi kunde vara lyckliga om vi hade dig.
Funderar du på pension?
Nej. Åh, nej.
Nej, inte än.
Så,
kom hit och sätt dig.
Berätta om dig själv.
Var kommer du ifrån?
Jag växte upp i Iowa. Min pappa George var försteofficer på Kelvin,
innan vi flyttade till Tarsus IV.
Dator,
radera fil.
STJÄRNFLOTTANS PERSONALFIL JAMES T. KIRK
Kom in.
Stör jag, kommendör?
Nej.
Jag är väldigt glad att se dig.
Men du såg mig nyss.
Jo.
Du lämnade genomgången hastigt.
Det var inte karakteristiskt.
Var det?
Men nu tycks ditt uppförande annorlunda.
Efter att ha hört pojkens namn,
undrar jag om det inte är kopplat till din framtid.
Låt oss bara säga
att jag tror universum försöker säga att vissa öden är oundvikliga.
Och även om jag kan ta mig ur mitt,
kan det drabba nån annan.
Nån du känner?
Ja.
Är det därför du är mycket glad att se mig?
Jag är nog skyldig dig en tacksamhetsskuld.
Fast just för vad vet jag inte.
Spock, du är en...
- Du är väldigt viktig för mig. - Liksom du är för mig.
Chris.
Kommendör, inkommande meddelande från stjärnflottestaben.
Kommendör Batel strålas ombord.
De vill att du och kommendör Chin-Riley möter henne i transportrummet.
Kommendör Batel. Jag trodde inte att vi skulle ses så snart.
Jag vet, kommendör.
För protokollet är jag ledsen för detta.
Vad...
Vad sjuttsingen sker?
Enligt stjärnflottans uppförandekod 587.63
häktar jag kommendörkapten Una Chin-Riley
för brott mot vårt direktiv angående antigenmodifiering.
- Hon är illyrisk, Chris. - Det struntar jag i. Hon är min först...
Jag gillar det inte heller, men har min order.
Gör det inte, kommendör.
Jag har vetat i flera år att det kunde hända.
Jag bad inte om jobbet.
Jag är riktigt ledsen.
Liksom jag.
För det är inte över.
Aktivera.
TEMA ALEXANDER COURAGE
Undertexter: Per Lundberg