Ai văzut? Ai văzut ce a pățit mama?
Ăsta e puștiul care l-a ucis pe Minotaur?
Știu că te simți neputincios, dar nu ești. Totul va fi dezvăluit în timp.
Mă cheamă Annabeth.
Annabeth vede altfel lumea. E cu șase mutări înaintea tuturor.
Chiron îi promite de ani buni că va veni un semizeu
sortit să pornească într-o odisee pe care nici el n-o poate opri.
Ai fost revendicat de Poseidon. Tatăl tău are nevoie de ajutorul tău.
Zeus i-a dat un ultimatum: dacă nu înapoiază fulgerul,
va fi război.
Mama ta a fost răpită de Hades.
Dacă o găsești... Cred c-o poți aduce înapoi.
Când plecăm?
PERCY JACKSON ȘI OLIMPIENII
Bună, eu sunt Percy. Încântat!
Mi s-a spus că odiseea nu e odisee până nu declari tu că e.
Ceea ce e ciudat, având în vedere că ești o decorațiune de Halloween.
Aoleu!
Pari a fi ocupat. Revin.
Pe bune?
Vei merge spre apus, la zeul nesupus.
Găsi-vei ce a fost furat și grijă vei avea să fie înapoiat.
Oracolul a confirmat ce ne așteptam,
că vei purcede către Infern,
unde îl vei înfrunta pe zeul care s-a ridicat contra fraților săi.
Hades.
Intrarea în împărăția lui Hades este sub orașul Los Angeles.
Într-acolo vei merge.
Nu ai mult timp.
Am ales cei mai vrednici candidați ai noștri,
dintre care vei alege doi care să ți se alăture în această odisee
- ...și să-i asigure succesul. - Annabeth.
De obicei, aștepți măcar să auzi un nume sau două înainte să alegi.
Sigur nu vrei să auzi mai multe?
Chestia asta, fulgerul lui Zeus, trebuie s-o recuperăm, nu?
- Da. - Și o să fie greu, nu?
Extrem de greu.
Și dacă pentru a izbândi ar fi nevoie ca cineva să-mi dea un brânci pe scări...
ar fi de dorit o persoană care să nu șovăie.
Primul tovarăș va fi Annabeth Chase!
Acum, ceilalți candidați.
Prietene, ce-ai mâncat?
Ușurel, nu vreau să te supăr! Sunt curios, atâta tot.
Bună!
Scuze că am ratat ceremonia ta de selecție.
Știi, am...
adunat balegile lui.
Da, îmi pare rău...
Cred că domnul D n-a fost încântat că mi-ai zis despre mama.
Nu, n-a fost.
Pe cine ai ales să meargă cu tine?
Pe tine.
Amuzant. Pe bune, pe cine ai ales?
Te-am ales pe tine.
De ce?
Vei fi trădat de cineva ce prieten îți spune
și nu vei putea salva ce-i mai important pe lume.
Mă încred în tine.
Și, deocamdată... nimic nu e mai important.
O să iau cele mai bune snacksuri!
Câți bani ți-au dat?
Două sute de dolari bani gheață și o pungă cu de-astea.
Cred că-s canadiene. Sau or fi jetoane de la Chuck E Cheese, nu știu.
Sunt drahme de aur. Dolari pentru lumea oamenilor,
drahme pentru lumea mitică. Nu le încurca!
Ți-am adus ceva.
Sunt... interesanți.
Maia.
Chiar sunt interesanți!
Un cadou de la tata.
Maia.
M-am gândit la tine înainte să-l aleg pe Grover.
Grover e mai puternic decât crede lumea!
Dar mi-a fost teamă.
Am ocazia să-mi salvez mama de Hades.
Nu pot lăsa nimic să mă oprească.
Și mă tem că, dacă asta stă în calea odiseei,
Annabeth ar încerca.
Și mi-ai spus că o să-i iei partea orice-ar fi.
- Și... - Nu-i nimic.
Pe bune... Înțeleg.
Aveți grijă unii de alții!
O să-i fie dor de copacul ăla.
Când Annabeth a ajuns aici cu Thalia și Luke,
erau urmăriți de monștri.
Agenți ai lui Hades. Surori.
Furii.
- Ca doamna Dodds? - Da!
Una era profa noastră de algebră, Alecto.
Thalia s-a întors să lupte, să câștige timp pentru prieteni.
Satirul ei Protector a încercat s-o oprească, dar n-a ascultat.
Așa că, în ultimul moment, Zeus a intervenit să-i salveze viața și...
i-a schimbat forma.
Cea mai bună idee a celei mai puternice ființe din univers
pentru a salva viața fiicei sale... a fost s-o transforme în copac?
A fost cel mai curajos semizeu pe care l-am cunoscut.
A luptat cu vitejie și a avut soarta unei eroine.
A avut soarta unui con de pin.
Clandestinii sunt mereu în pericol. Chiar și cei mai puternici, ca Thalia.
Și tu nu ești Thalia.
Fă cum îți spun eu și s-ar putea să supraviețuiești.
Ne-am înțeles?
- Se crede șefă? - Cine credeai că o să fie șeful?
Am presupus că o să votăm sau ceva.
Odiseele eroilor sunt evenimente definitorii.
Au creat și distrus imperii...
au schimbat parcursul civilizației umane...
și au schimbat echilibrul de forțe în Olimp.
Odiseele sunt sacre.
Și să-ți fie încredințată una înseamnă să fii în legătură cu zeii înșiși.
Nu cred că ceva sacru pute așa.
Suntem soldați în misiune. Nu e vacanță.
Mersi de lămurire.
Dacă e așa important, de ce nu ne-a luat Chiron bilete de avion?
Misiunea asta nu pare o prioritate, nu?
Îmi pare rău, credeam că ți-a spus cineva.
Ce să-mi spună?
Percy, nu doar monștrii vor încerca să ne oprească.
Ești fiu clandestin.
Zeus ar putea decide să te atace chiar el.
Cerul e fieful lui.
I te-am da pe tavă dacă am călători prin aer.
Așa e, nu mi-a spus nimeni.
Mă duc să iau snacksuri.
- Vin și eu! - Nu, tu stai aici.
De ce? Aici pute!
Monștrii n-o să vă simtă mirosul, așa că aici vreau să stați.
Eu zic să votăm!
Cine crede că ar trebui să ieșim toți la aer
- ...și să ne luăm snacksuri? - Nu votăm.
Vreți chipsuri și suc?
Nu tu ar trebui să decizi că nu votăm.
- Îmi pare rău. - Bun.
Vreau să votăm dacă decizi tu că nu votăm.
Grover, te rog, îți poți ajuta...
- ...prietenul? - Nu vreau să fiu la mijloc.
Am o idee mai bună.
Drumul s-a făcut cam greu Căci am prieteni țâfnoși
Care nu se înțeleg Vai! Și când sunt arțăgoși
Cântecul ăsta-l cântăm De harță să scăpăm...
Băi, ce faci?
Cânt „Cântecul Consensului”.
Strofa a doua ne încurajează să spunem lucruri bune unii despre alții.
După câteva strofe, te-ai mira
cum neînțelegerile se...
risipesc.
Deci, chipsuri și sucuri?
- Nu contează. - Da.
Bine.
Sistemul nostru electoral e defect.
BIGOOF MANGO PORTOCALE STRUGURI CIREȘE
Nu poți evita monștrii cu totul.
Îi întâlnești mai des decât crezi.
Șmecheria e să-i vezi tu înainte să te vadă ei.
E adevărat că e mai probabil să simtă un semizeu mai puternic.
Copiii celor Trei Grei, Zeus, Poseidon și Hades,
sunt în cel mai mare pericol.
Dar nu puterea ta e cea care îi atrage.
E un pic mai complicat de-atât.
Îți miros frica.
Alea sunt albinele.
Ce simte un monstru depinde de monstru.
Unii îți simt slăbiciunile.
Unii, nevoia de glorie sau rușinea.
Să nu uiți, dacă trebuie vreodată să lupți cu unul...
Căci te va lovi exact în punctul unde armura ta e cea mai slabă.
Și nimic nu-l oprește, nici măcar moartea.
Dacă vă făceați treaba mai bine,
nu vă observam așa ușor.
Dacă Thalia și-o făcea mai bine,
nu ajungea să fie casă pentru o familie de veverițe.
De-aia te-a trimis Hades?
Să te lauzi că aproape ai reușit să-ți faci treaba o dată?
Ce s-au schimbat lucrurile...
Nu mai ești fetița speriată după care am venit cu ani în urmă.
Nu te amăgi, nu eram așa speriată.
Poate... Poate.
Oricum, se pare că ești exact ce se spune despre tine.
Cununa odraslelor Atenei.
Poate cel mai formidabil semizeu în viață.
Ce cauți aici?
- Am venit să-l iau pe amicul tău. - Să-l iei? De ce?
Nu comentez ordinele.
„Adu-mi-l repede și fără scandal.” Așa mi s-a spus.
Fă-l să plece de lângă autobuz, să-l pot lua departe de ochii curioșilor,
și odiseea ta poate continua fără piedici și cazne.
Știm amândouă că n-o să-ți fie de ajutor, ba chiar o să te încurce.
Unii copii trebuie să învețe suferind...
Nu sunt împotriva ideii din „Consens”, dar nu cred că face ce crezi tu.
Băieți, deschideți geamul ăla! Acum!
Nu cred că geamurile astea se...
Aoleu...
Hai, repede!
Lăsați-vă bagajele și coborâți pe ușa din față, vă rog.
Pardon... Doamnă!
Annabeth, hai!
Nu mai avem ce căuta aici. Hai!
Pe undeva pe aici e o cărare a satirilor.
Ce-i aia?
Un drum prin pădure folosit de exploratorii satiri.
- Suntem mai greu de urmărit. - Super, dar dacă rămânem în pădure,
- ...unde găsim telefon? - La ce ne trebuie telefon?
Ca să sunăm în tabără.
- Să cerem ajutor. - N-avem nevoie, ne descurcăm bine.
Ne descurcăm bine?
Nici n-am ajuns la Trenton și deja rătăcim prin pădure!
Nu știam că sunt păduri în New Jersey, dar am găsit una. Nu ne descurcăm bine!
Am fost trimiși în odisee de Oracol, de zei.
Credeai c-o să fie ușor? Trebuie să fie greu!
De-aia sunt aleși doar anumiți oameni.
Dacă sunăm în tabără, le arătăm că au greșit că ne-au ales.
Nu mă deranjează deloc!
Oricine face greșeli.
- De ce te temi de ceea ce ești? - Poftim?
Știți ce e interesant la cărarea asta a satirilor?
Pe aici a luat-o unchiul Ferdinand când a pornit în odiseea lui.
Cum adică mă tem de ce sunt? Nu mă tem!
Ba da, te temi! Nu ești un copil oarecare.
„Un copil oarecare” nu face ce i-ai făcut Clarissei în tabără.
Hades nu-și trimite locotenenții după un copil oarecare.
Faci parte din ceva mai complex decât înțelegem momentan.
Trebuie să mergem înainte, că-ți place sau nu,
- ...că vrei sau nu! - Dacă nu vrei să suni în tabără, bine.
Dar măcar s-o chemăm pe mama ta.
- Poftim? - Pe Atena. Pe mama ta.
Eu l-aș chema pe tata, dar nu prea comunicăm,
din cauză că m-a neglijat toată viața.
Dar tu și mama ta păreți apropiate. De ce nu-i ceri ajutorul?
Grover, îi explici amicului tău că trebuie să se adune?
Nu poți s-o chemi, nu-i așa?
- Când ți-a vorbit ultima oară? - Grover!
Nu știu de ce-l tot bagi pe el.
- E de partea mea. - Așa crezi?
E Protectorul meu, e treaba lui.
- Întâi a fost Protectorul meu. - Întâi?
Cum adică „întâi”?
Ce mă bucur că merg pe urmele unchiului Ferdinand!
E aproape la fel de tare cum ar fi să vorbesc iar cu el.
Thalia, Luke și Annabeth au avut un satir Protector.
Tu ai fost acela.
De ce nu mi-ai spus?
Simțiți mirosul ăla?
- Grover, nu glumesc... - Nici eu. Tăceți!
Hamburgeri.
Grover!
- Ce faci... - Cineva face hamburgeri
în mijlocul pustietății, pe o cărare a satirilor. Oricine ar fi...
e din lumea noastră.
LA MĂTUȘA EM
Pe bune?
Ce e?
Mătușa „Em” are o grădină plină de lume împietrită.
Clar e cineva din lumea noastră.
Ghicește cineva de la ce vine „Em”?
Hai să plecăm de aici, vă rog, cât mai putem!
Trebuia să-mi accepți oferta când ai avut ocazia.
Oferta? Despre ce ofertă vorbește?
Nu azi, prieteni!
Nu la ușa mea.
Aoleu!
Dacă aveți ceva de lămurit, haideți înăuntru și vă ajut!
Alecto, vii și tu?
Mă gândeam eu că nu.
N-o să vă deranjeze cât sunteți cu mine.
Dar nici n-o să plece.
Ar însemna să spună că n-a reușit să pună mâna pe fiul lui Poseidon.
- De unde... - Un fiu clandestin a fost revendicat.
Cât credeai că o să rămână secret?
Încântată de cunoștință, fiu al lui Poseidon.
Eu sunt Meduza.
Percy, nu!
- E un monstru. - Noi alegem pe cine considerăm monștri.
Dar, momentan, aia vrea să vă sfâșie...
și eu vă ofer de mâncare. Voi alegeți.
Cred că e de încredere.
- Ce? - Frate!
Nu pot să vă explic, pur și simplu...
Mama îmi spunea povestea ei.
Și ideea era mereu că nu e ce crede lumea.
Și am încredere în mama.
Așa că eu mă duc înăuntru. Voi faceți ce vreți.
Ce faci...
Cred că vă e foame.
V-am lăsat gustări pe masă până fac ceva mai consistent.
Crezi că putem mânca?
Percy, nu te mint.
Mi-e o foame de lup și sunt pregătit să risc.
Mersi că ai venit!
Pentru mine nu e același lucru.
De ce?
Te temi că aș putea avea ceva împotriva ta doar pentru că ești fiica Atenei?
N-ar trebui să te temi. La urma urmei, nu suntem părinții noștri.
Și am putea avea mai multe în comun decât crezi.
Vă rog, stați jos și mâncați!
Dacă nu ești monstru, ce ești?
- O supraviețuitoare. - Trebuie să fii mai mult de-atât.
E o Furie afară care pare îngrozită de tine.
Pentru că știe ce cred despre ea.
Nu-mi plac agresorii. Când unul îmi vine la ușă,
ajunge să stea mult mai mult timp aici decât a plănuit.
Darul pe care mi l-au făcut zeii e că nu mai pot fi intimidată.
Ce ți-a făcut mama n-a fost un dar, ci un blestem.
- Îi ești loială mamei tale. - Da.
- Și-i ești alături? - Întotdeauna.
- O iubești? - Sigur că da.
Și eu am iubit-o.
Da, și eu.
Știți cum am ajuns să fiu așa?
Eu știu.
Chiar știi?
Chiar știu?
Atena era totul pentru mine.
O veneram, mă rugam la ea, îi aduceam ofrande...
Nu mi-a răspuns niciodată.
Nici măcar un semn că o mulțumește iubirea mea.
Nu eram „ca tine”, draga mea. Eram tu.
Aș fi venerat-o așa o viață întreagă...
în tăcere.
Dar, într-o zi, un alt zeu a venit și a rupt acea tăcere.
Tatăl tău. Zeul mării mi-a spus că mă iubește.
Am simțit că mă „vede” cum nu mă mai văzuse nimeni.
Dar apoi Atena a spus că am făcut-o de rușine
și că trebuia să fiu pedepsită.
Nu el.
Eu.
A hotărât că nimeni n-o să mă mai vadă și să rămână în viață.
Nu așa a fost!
Mama e corectă, întotdeauna.
Zeii vor să credeți că sunt desăvârșiți.
Dar vor doar ce vor toți tiranii.
Să ne învinovățim pe noi pentru neajunsurile lor.
Nu așa s-a întâmplat! Ești o mincinoasă!
Miroase a ars.
Îmi dai o mână de ajutor în bucătărie? Cred că e gata mâncarea.
Grover...
pregătește-te să fugi.
De obicei nu e așa.
Mă rog, e un pic, dar acum a fost rău.
O să te trădeze.
Mai devreme sau mai târziu, oamenii ca ea te trădează.
Nu cred că e genul.
Atunci îi vei fi o pradă ușoară când va veni vremea.
Ție de ce-ți pasă?
Eu și mama ta suntem oarecum ca niște surori.
Ținta aceluiași monstru.
Deci simt impulsul de a te proteja.
Monstru?
Mama n-a vorbit niciodată așa de tata.
Și unde e acum mama ta?
E în siguranță?
Nu...
Nu e.
Și ai încredere că prietenii tăi te vor ajuta s-o protejezi?
Te vor ajuta s-o protejezi, dacă stă în calea misiunii lor?
Eu aș putea...
să te ajut să-i scoți din ecuație...
să scapi de ei.
Dacă mi-o ceri.
Hai!
Suntem trei, ea e una. Dacă ne despărțim, nu ne poate privi pe toți odată.
- Nu cred că e așa simplu. - Ar putea fi! Uite planul:
eu îmi iau zborul și-i atrag atenția.
Când mă auziți spunând „Maia”, începeți să... Aoleu!
Stop! Jos!
Ne trebuie alt plan.
Nu suntem părinții noștri până-n clipa când alegem să fim.
Voi doi ați ales.
Fiica unei mame ipocrite, care a ales să fie și ea ipocrită.
Și tu i-ai fi putut arăta tatălui tău
cum e să iei apărarea cuiva pe care-l iubești.
Puteai alege să-ți salvezi mama în loc să-i faci pe plac tatălui tău.
Dacă niciunul dintre voi nu vrea să dea aceste lecții,
poate că voi ar trebui să fiți lecțiile.
Când vă voi trimite statuile în Olimp...
poate că mesajul meu va fi înțeles și mai bine.
Ridică-te!
Ia să te vedem!
Nu m-am gândit bine!
Acum!
- Ai auzit? - Ești teafăr?
Ai zis ceva?
- Frate... - L-ai găsit?
Sper că da.
- Vrei să continui eu? - Nu, mă descurc.
Asigură-te că e îndreptat în direcția bună înainte să scoți șapca.
- Bună idee! - Bine.
- Am mâinile ocupate... - Sigur.
Ce e?
- Unchiul Ferdinand. - Nu...
Îmi pare tare rău, Grover.
Doar până aici a reușit să ajungă.
Noi nici n-am ajuns la Trenton. Dar uitați-vă la el!
Nu e ca restul.
Nu pare speriat.
Ai folosit capul ca să scapi de Alecto?
Da.
Bine.
Ai făcut ce trebuia.
Ar trebui să mergem, în curând se întunecă.
Dar ce facem cu capul?
Am învins o Furie cu el, fără niciun efort.
Nu-l putem lăsa să dea cineva peste el.
Îngroapă-l în pivniță cu șapca pe el. N-ar trebui să mai fie periculos.
Desigur.
Putem vorbi despre problema mai mare?
- Ce problemă? - „Puteai să-ți salvezi mama.”
Așa a zis, de parcă discutaserăți deja.
- Mama ta trăiește? - E cu Hades.
- Dar mersi de grijă. - Vă rog, terminați!
Da, îmi fac griji! Ce cauți în odiseea asta?
- Și de ce a trebuit să aflu de la Meduza? - Apropo, „trebuia să-mi accepți oferta”?
Aia ce înseamnă? Și de ce a trebuit să aflăm de la Alecto?
Terminați!
Șapca e un cadou de la mama ei.
E singurul lucru care o leagă de ea. Ar trebui să-ți pese.
- Și cum facem să neutralizăm capul? - Încă nu știu.
Și tu? Pe bune? Mama lui trăiește!
Știi ce derutant trebuie să fie pentru el?
Să simtă că trebuie să aleagă între soarta omenirii
și soarta singurei persoane care l-a iubit vreodată?
De ce vorbești așa?
Pentru că m-am străduit toată ziua să continuăm odiseea
fără să vă supărați niciunul.
Dar poate că trebuie să ne supărăm înainte să mergem mai departe.
Te-a întrebat ceva în pădure și nu i-ai răspuns. De ce te temi?
- Ce vorbești acolo? - M-ai auzit.
- Nu știu. - Eu cred că știi.
Te-ai certat cu ea, cu mine...
Pentru că Oracolul a zis că unul dintre voi mă va trăda. Da?
„Vei fi trădat de cineva ce prieten își spune
„și nu vei putea salva ce-i mai important pe lume.”
Așa mi-a spus Oracolul.
Am ales-o pe ea pentru că n-am crezut că am putea fi prieteni,
iar pe tine, fiindcă am crezut că, dacă pot conta pe cineva
în orice situație, acela ești tu. Și acum mă simt tare singur!
Nu știu ce să cred și-n cine să mă încred.
N-am vrut să sune așa.
Alecto s-a oferit să ne ajute dacă i te dau.
Și ce i-ai spus?
I-am omorât sora.
Meduza s-a oferit să mă ajute s-o salvez pe mama dacă vă trădez.
Și tu ce i-ai spus?
I-am tăiat capul.
Voi n-ați ales să fiți semizei.
Noi n-am ales odiseea asta.
Dar putem hotărî așa: câtă vreme suntem împreună...
ne vom fi alături unul altuia.
Dacă nu se poate, mai bine ne întoarcem în tabără acum.
Fiindcă nu vom reuși.
Cred că știu ce putem face cu ăsta.
Trimite chestii peste tot cu Hermes Express.
Pe unele, chiar în Olimp.
Percy, nu poți trimite capul Meduzei în Olimp!
De ce nu?
- Zeilor n-o să le placă. - Deloc.
- Absolut deloc. - De ce?
Așa faci cu chestiile periculoase, ca bateriile: le trimiți la producător.
E o idee proastă.
- Îl vor considera un gest impertinent. - Sunt impertinent.
- Dar noi nu suntem! - Absolut deloc.
Meduza a încercat să ne saboteze odiseea. Și-i poartă râcă mamei tale.
Când privești lucrurile așa, pare un soi de ofrandă, nu-i așa?
În plus...
în felul ăsta, o parte din mama ta rămâne cu noi.
Mulțumesc.
Nu asta voiam să spun prin „alături unul altuia”.
Sunt pericole aici pe care nu le putem...
Vrei să cânți cântecul, nu?
Bine!
Vai...
- Drumul s-a făcut cam greu, consens... - Mă rog...
HERMES EXPRESS FRAGIL, NU RĂSTURNAȚI
ETAJUL 600
DESTINATAR: ZEII DIN OLIMP EMPIRE STATE BUILDING, ET 600
NEW YORK, NY TOATE CELE BUNE, PERCY JACKSON
Pasarela spre Muntele Olimp.
N-o să vă vină să credeți!
PERCY JACKSON ȘI OLIMPIENII
Ar trebui să fugiți.
Aia era Himera?
Poseidon nu m-a ajutat niciodată.
N-avea să înceapă acum.
Subtitrarea: Vasile Dimitriu