Unele locuri au impresia că au ieșit dintr-un vis.
Larkinville este unul dintre aceste locuri.
Oamenii de aici sunt doar puțin mai prietenoși, ritmul puțin mai lent.
Da, Larkinville este destul de grozav.
De fapt, există o singură problemă în întregul oraș.
Oh, îmi pare atât de rău. Eu, nu te-am văzut acolo.
Ei bine, e în regulă, Trevor.
Sunt sigur că a fost un accident.
Oh, cu siguranță a fost.
Ne vedem maine!
Da, sunt sigur că o vei face.
-Ne pare rău, Trevor.
Greșeala mea.
Vrei asta?
Vrei asta? Vrei asta?
Pacat, prost.
Larkinville a fost un vis, în regulă.
Pentru Trevor Larkin.
Pentru aproape toți ceilalți, a fost un coșmar.
El este aici.
Uită-te la tine!
Te antrenezi? Pentru că arăți nebun.
Și părul acela!
Ai făcut-o proaspătă, nu-i așa?
Lasă-mă să o văd din lateral.
Oh, bine. Din spate.
Arată strâns.
Bine?
Eseul tău despre ferma animalelor , foaia de lucru algebră și diorama războiului civil.
Am fi avut proiectul tău de chimie,
dar am greșit unele rapoarte în timp ce amestecam lichide.
-A fost un incendiu. -Una mare.
-O vom avea mâine. -Cel mai târziu.
Hei! Hei, s-a uitat la tine.
Ce? Nu, nu am făcut-o.
Nu, nu am făcut-o. Jur că nu am făcut-o.
Te uitai la cicatricea mea?
-Nu, nu, jur, nu am fost. Iți promit. -El a fost. L-am văzut!
Două pentru tresărire.
- Două pentru tresărire.
Clasic.
În regulă. Eu ... mă predez.
Vreau să plece.
Nu-mi pasă cine este tatăl său.
Maniacul acela i-a însângerat nasul fiului meu și vreau să fie expulzat!
-Janice. -Sunt serios! Azi!
Stăm în Academia Larkinville.
O școală posibilă printr-o subvenție de la Institutul Larkin.
Nu-l pot expulza pe Trevor Larkin.
Atunci adu-l aici.
Ca să-i pot da seama.
Janice, nu lucrezi pentru Larkin Industries?
Lasă-mă să mă concedieze!
Nu-mi pasă.
Fiul meu este mai important.
Rick Larkin nu te va concedia doar.
El deține complexul de apartamente în care locuiți.
Te va arunca pe stradă
căci chiar sugerând că fiul său prețios a făcut ceva greșit.
Și apoi mă va concedia pentru că am îndrăzneala să vă aud sugerându-l.
Și apoi, ne va trage toate fondurile,
iar 50 de profesori și administratori vor rămâne fără un loc de muncă,
iar nasul fiului tău nu va fi mai puțin însângerat.
Uită-l, ianuarie.
Este Larkinville.
Conform legilor economice,
cu cât oferta este mai scurtă, cu atât devine ceva mai valoros.
DOMNUL. Poate cineva să-mi dea un exemplu
a ceva care își capătă valoarea
-de la lipsa?
Trevor, ai ceva de contribuit.
Fac.
Locuri de munca.
Vezi, tatăl meu spune că singurele locuri de muncă bune din Larkinville sunt din cauza lui.
El spune, dacă a vrut,
poate face tot acest oraș să se transforme în praf cu o apăsare a degetelor.
El este practic Thanos.
Ei bine, nu pot să mă cert cu asta.
Unu...
Scuzati-ma.
Îmi pare rău, mi-au spus să vin aici. Sunt nou.
Oh, fericire.
Fericire de bătăuș dulce.
Simțurile lui Trevor erau copleșite.
Da, da, da, da, da.
Mintea lui deja evocă insulte.
Da da da DA.
Sigur, ai un loc, dle ...
Burger. Evan Burger.
Burger?
Îmi pare rău, a spus doar că numele său de familie ... este Burger?
O Doamne. Vii cu cartofi prajiti?
Numele dvs. de mijloc este Cheese?
Burger.
-Nu avem mult. -Ce faci?
-Suntem aici să te avertizăm. -Avertizeaza-ma?
-Copilul care râde? -Par cret?
-Mărimea unui kaiju? -Ce spui despre el?
Se numește Trevor Larkin și vine după tine.
-De ce? -De ce vânează leul gazela?
-Pentru că este Larkinville. -Toată lumea este o țintă în Larkinville.
Ești un ochi de taur, puștiule.
Și asta înseamnă că este doar o chestiune de timp.
Sfatul nostru, fă ​​ce spune el. E mai ușor așa.
Bine ați venit la Rezistență.
Goliți rucsacul.
Scuzati-ma?
El a spus: „Golește-ți rucsacul”.
De ce?
Nimeni nu i-a spus acestui copil?
Ce ai spus?
Am spus: "De ce?"
Pentru ca asa spun eu.
Nu.
-E un om mort. -Nu am încercat suficient.
Dau vina pe mine.
Fă-o...
sau vei prinde bătăile pateticii tale mici vieți.
Ar fi o greșeală.
Ai adus asta asupra ta.
Ești mort! Da!
Ooh, putem obține un triplu? Hai să o facem! Mort!
Oprește-ți campingul, înșelătorule!
Nu mai muri, pierdutule.
-Da!
Oh, hai, lasă-mă să iau diamantul ăla.
Unde te duci? Ești mort.
Hei, va primi cineva asta?
Serios?
La naiba?
Tu ce faci...
I-ai făcut asta nepotului meu?
Cum mi-ai găsit casa?
I-ai făcut asta?
Pleacă de aici, altfel voi chema polițiștii!
Cere-i iertare.
Oh. Da.
Știi cine este tatăl meu?
Cere-i iertare!
Tatăl meu este Rick Larkin.
Nu o voi mai spune.
Cere-i iertare!
Ieși de pe proprietatea mea.
Sau ți se va întâmpla și ceva rău.
Și ne vedem mâine la școală.
Hei!
Pentru prima dată în viață, lui Trevor Larkin i-a fost frică.
În ceea ce privește restul orașului Larkinville, ei bine ...
oamenii nu erau prea siguri de ceea ce simțeau.
Parcă vântul ieșise de nicăieri
și a adus ceva nou cu el.
Nu puteau să-l plaseze ...
dar știau că era diferit.
Am încercat să te previn.
Vorbește cu mine? Despre dodgeball?
Oh, nu mi-a venit să cred.
A avut nervul să pătrundă în biroul meu, să-mi spui că fiul meu este o amenințare?
Aproape că mi-am suflat vârful.
-A fost un accident, tată. -Bineînțeles, a fost.
Ar fi trebuit să vezi felul în care am țipat la ea.
Este greșit că mă simt cam rău pentru copil?
Nu, iubito, ești făcut din zahăr.
Nu poți ajuta, dar fii dulce.
Um, îmi vei încurca rujul.
Deci, ar trebui să trimitem un card sau ceva de genul acesta?
Ei bine, nu-l trimiteți la apartamentul lor.
Mi s-au schimbat încuietorile.
Mobilierul îi era aruncat pe bordură.
Adică nervul!
Nasul fiului ei sângera.
Oh, pentru dragoste ... E dodgeball.
Iei o minge, o arunci asupra celuilalt copil.
Nu este vina lui că twerp nu a avut mâinile ridicate la timp.
Știu, tati.
Știu că știi, mami.
Mm-mm.
Tot ce spun este că poate Trevor nu ar trebui să fie așa, um ...
agresiv.
Vrei să fie mai puțin agresiv?
Uh-huh.
Bine, spune-i ce te face să fii mai puțin agresiv.
Calcat în picioare.
Calcat, Kendra.
În această viață, fie purtați cizma, fie sunteți sub ea.
- Ești cuminte? - Uh-huh.
Piciorul meu!
Tocilar!
-Trevor, te simți bine, fiule?
I'm fi...
...amenda.
Sunt doar ... bolnav.
Lasă-mă să-ți iau temperatura, scumpo.
Am spus că sunt bine.
Trevor era departe de a fi bine.
Și avea o bănuială de ce.
Cere-i iertare.
Hei!
Nu, chiar a fost un accident de data asta.
Tu?
Lasa-ma sa plec!
Știi de câte ori m-am rugat pentru asta?
Da-mi drumul!
Toate micile flori pe care le-ai călcat.
M-am rugat cândva,
-cineva avea să te calce pe tine! -Da-mi drumul!
Vino inapoi aici!
Ferește-te, ticălosule.
Vă rog. Te rog, trebuie să mă ajuți.
-Mă urmărește. -Nu te cunosc?
Oh, îl cunoști, în regulă.
El îți face viața nenorocită de ani de zile.
El este, este Trevor Larkin.
-Nu. -Uh-huh.
-Asta e imposibil. -Cred că are dreptate.
Se pare că cineva l-a înfipt în uscător la căldură mare.
-Dar cum? -Cui îi pasă cum?
Nu știu, este încă copilul lui Rick Larkin.
- Era încă copilul lui Rick Larkin.
Dar cumva s-a simțit diferit.
Da, dar nu-mi pasă.
Prinde-l!
-Hei, l-ai văzut pe Evan Burger?
Tu, l-ai văzut pe Evan Burger?
L-ai văzut pe Evan Burger?
Vă rog pe cineva ...
Tu! L-ai văzut pe Evan Burger?
Te rog, a văzut cineva noul copil, Evan?
Hei, tu. Ai ... Oh.
Este Trevor Larkin.
Ce? Nu, nu știu despre ce vorbești.
Este Trevor Larkin!
-Trevor? -Mi-ai zdrobit nasul.
Ai dat-o pe mama concediată.
Ne-ai făcut evacuați!
Whoa, oprește-te.
-M-ai umilit.
M-ai spânzurat peste o toaletă.
-Două pentru tresărire, Trevor. -Gata să suporti insultele.
Gata cu frica.
Să vedem dacă îți place cum te simți.
-Da, ia-l. -Luați-l, acum!
Ajutor!
-Cineva să mă ajute! -Stop!
El merita asta.
Facem asta și suntem la fel de răi ca el.
Mulțumiri.
Îmi pare atât de rău.
Promit că nu mă voi bate în râs niciodată pe nimeni,
sau să aleg pe cineva sau să rănesc pe cineva vreodată, jur.
Îmi pare atât de rău.
Te rog să mă ierți.
Te rog, fă-mă din nou mare.
Sus.
Lucrurile pe care le facem altora, le facem noi înșine.
Iubește-i pe ceilalți și tu te iubești pe tine însuți.
-Rănește-i pe alții ... -Da.
Da inteleg.
Când te trezești dimineața, lumea va fi așa cum ar trebui.
Mulțumesc! Mulțumesc!
Promit că nu voi uita niciodată.
Nu o voi uita niciodată, jur.
Știu că nu o vei face.
Noaptea aceea s-a simțit ca în ajunul Crăciunului.
Trevor abia aștepta până dimineața când lumea va fi așa cum ar trebui.
La fel cum a promis bătrâna.
I se dăduse ceva neprețuit, o șansă la o viață nouă.
Singurul lucru care mai rămânea de făcut era să-l trăiesc.
Timp de rambursare.
Hopa, rea mea.
Trevor.
Pentru ce ai făcut asta, fiule?
Tata. Tată, de ce lucrezi?
Ce vrei să spui?
Lucrez pentru familia Burger.
Cu toții o facem.
Ce?
Haide.
Ia-ți mănușile.
Avem o zi lungă înaintea noastră.
Nu!
Se spune că țipătul lui Trevor ar fi putut fi auzit
clar în trei județe în acea zi.
Purtat de același vânt care măturase un oraș condus de frică.
Și a lăsat ceva mai bun în creștere.
Da, Burgerville este destul de grozav.
Oamenii de aici sunt doar puțin mai prietenoși.
Ritmul un pic mai lent.
Unele locuri au impresia că au ieșit dintr-un vis.