Vissa platser känns som en dröm.
Larkinville är en sån plats.
Människorna här är lite vänligare.
Tempot är lite långsammare.
VÄLKOMMEN TILL LARKINVILLE DÄR DRÖMMAR SLÅR IN
Ja, Larkinville är toppen.
Det finns bara ett enda problem i hela stan.
Jag är ledsen. Jag såg dig inte.
Det är okej, Trevor. Det var säkert en olycka.
Det var det definitivt. Vi ses imorgon!
Det gör vi säkert.
STÅ UPP FÖR DIG SJÄLV
Förlåt, Trevor. Mitt fel.
BASERAT PÅ BOOM! STUDIOS SERIEBÖCKER AV R.L. STINE.
Vill du ha den här?
Synd, dumbom.
Och visst var Larkinville en dröm.
För Trevor Larkin.
För nästan alla andra var det en mardröm.
Han är här.
Se på dig! Tränar du? För du ser vältränad ut.
Och du har fixat håret va?
Får jag se från sidan?
Okej. Bakifrån. Snyggt.
Nå?
Uppsatsen om Djurfarmen, algebran och ditt diorama av inbördeskriget.
Kemiprojektet vore klart,
men vätskorna blev fel.
-Det brann. -Mycket.
-I morgon. -Senast.
Hallå! Han tittade på dig.
Va? Nej.
Nej. Jag svär att jag inte gjorde det.
Tittade du på mitt ärr?
-Nej, jag lovar. -Jo. Jag såg honom!
Två för att du ryckte.
"Två för att du ryckte." Klassiker.
Okej. Jag… Jag ger upp.
Han ska bort. Jag struntar i vem hans far är.
Den galningen slog min son blodig och jag vill att han relegeras!
-Janice. -Jag menar det! Idag!
Vi sitter på Larkinville-akademin.
En skola som finns tack vare ett bidrag från Larkin-institutet.
Jag kan inte relegera Trevor Larkin.
Ta hit honom då, så jag kan skälla ut honom.
Jobbar inte du för Larkin Industries?
Låt dem sparka mig! Jag bryr mig inte.
Min son är viktigare.
Rick Larkin sparkar dig inte bara. Han äger hyreshuset du bor i.
Han kastar ut dig om du ens antyder
att hans älskade son gjort nåt fel.
Sen avskedar han mig för att jag är fräck nog att höra dig antyda det.
Och sen drar han in vår finansiering
och 50 lärare och administratörer blir arbetslösa
och din sons näsa blir inte mindre blodig.
Glöm det, Jan. Det är Larkinville.
Enligt ekonomins lagar
gör bristen på nåt att det blir mer värdefullt.
Kan nån ge mig ett exempel
på nåt som får sitt värde av att det är ont om det?
Trevor, du har ett förslag.
Ja.
Jobb.
Pappa säger att de enda bra jobben i Larkinville är på grund av honom.
Han säger att om han ville
kunde han förvandla hela stan till damm med en fingerknäppning.
Han är som Thanos.
Det kan jag inte säga emot.
Ursäkta mig.
De sa åt mig att komma hit. Jag är ny.
Vilken lycka.
Underbara mobbarlycka.
Trevors sinnen var överväldigade.
Ja…
Hans tankar frammanade redan förolämpningar.
Ja…
Visst, sätt dig, herr…
Burger. Evan Burger.
Burger? Ursäkta, sa han precis att han heter "Hamburgare"?
Herregud. Får jag strips på köpet?
Är ditt mellannamn Ost?
Burger.
LARKINVILLES TITANER
-Vi har ingen tid. -Vad gör du?
-Vi vill varna dig. -Varna?
-Han som skrattade? -Lockigt hår?
-Stor som ett monster? -Ja, vadå?
Han är ute efter dig.
-Varför? -Varför jagar lejon?
-Det är ju Larkinville. -Alla är måltavlor i Larkinville.
Du är målet.
Det är bara en tidsfråga.
Gör som han säger. Det är lättare så.
Välkommen till motståndsrörelsen.
Töm ryggsäcken.
Ursäkta?
Han sa: "Töm ryggsäcken."
Varför?
Vet han inte?
Vad sa du?
Jag sa: "Varför?"
För att jag säger det.
Nej.
-Han är död. -Vi övertygade inte.
Jag klandrar mig själv.
Gör det, annars slår jag dig sönder och samman.
Det vore ett misstag.
Skyll dig själv.
Du är död! Ja!
Kan vi få en trippel? Nu kör vi! Död!
Sluta spawna, din fuskare!
Sluta dö, din nolla.
Ja! Kom igen, ge mig diamanten.
Vart ska du? Du är död.
Kan nån öppna?
Allvarligt?
Vad tusan?
Vad…
Gjorde du det här mot mitt barnbarn?
Hur hittade du hit?
Gjorde du det här mot honom?
Stick, annars ringer jag polisen!
Be om förlåtelse.
Ja. Vet du vem min pappa är?
Be om förlåtelse!
Min pappa är Rick Larkin.
Jag säger det inte igen. Be om förlåtelse!
Försvinn från min egendom.
Annars råkar du också illa ut.
Vi ses i skolan i morgon.
Hörru!
För första gången i sitt liv var Trevor Larkin rädd.
Vad gäller resten av Larkinville,
var folk osäkra på vad de kände.
Det var som om vinden kom från ingenstans
och tog nåt nytt med sig.
De var osäkra på vad,
men de visste att nåt var annorlunda.
Jag försökte varna dig.
Pratar hon med mig om spökboll? Otroligt.
Hur vågade hon storma in på mitt kontor och säga att min son är ett hot?
Jag kokade nästan.
-Det var en olycka, pappa. -Självklart var det det.
Du skulle ha sett hur jag skrek.
Är det fel att jag tycker synd om ungen?
Nej, du är gjord av socker.
Du rår inte för att du är söt.
Du förstör läppstiftet.
Ska vi skicka ett kort eller nåt?
Skicka det inte till deras lägenhet. Jag har bytt lås.
Möblerna stod på trottoaren. Vilken fräckhet!
Hennes son blödde näsblod.
Herregud… Det är spökboll.
Du tar en boll och kastar den på den andra.
Det är inte hans fel att tönten inte höll upp händerna i tid.
Jag vet, pappa.
Jag vet att du vet, mamma.
Jag säger bara att Trevor kanske inte borde vara så…
aggressiv.
Ska han vara mindre aggressiv?
Okej.
Okej, berätta vad du blir om du är mindre aggressiv.
-Trampad på. -Trampad på, Kendra.
Antingen har du på dig stöveln eller så är du under den.
-Är du okej? -Ja.
Mitt ben!
PLASK ELLER STÄNK?
ANSIKTET FÖRE!
Nej!
Trevor, är du okej?
Jag…
…är okej. Jag är bara sjuk.
Jag tar tempen på dig.
Jag sa att jag är okej.
Trevor var långt ifrån okej.
Han anade varför.
Be om förlåtelse.
Hallå!
Nej, det var en olycka den här gången.
Du?
Släpp mig!
Så ofta jag bett om det här.
Släpp mig!
Alla blommor som du har trampat på.
Jag bad att en dag
-skulle nån trampa på dig! -Släpp mig!
Kom tillbaka!
Se upp, din lilla skit.
Snälla, du måste hjälpa mig.
-Hon är efter mig. -Känner inte jag dig?
Jo, du känner honom.
Han har gjort ditt liv eländigt i åratal.
Det är Trevor Larkin.
Nej, det är omöjligt.
Hon har rätt.
Har han körts i torktumlaren?
-Men hur? -Vem bryr sig hur?
Jag vet inte. Han är fortfarande Rick Larkins grabb.
Han var fortfarande Rick Larkins grabb.
Men på nåt sätt kändes det annorlunda.
Ja, men jag bryr mig inte.
Ta honom!
Har du sett Evan Burger?
Du, har du sett Evan Burger?
Har du sett Evan Burger?
Snälla…
Du! Har du sett Evan Burger?
Har nån sett den nya killen, Evan?
Hallå. Har du…
Det är Trevor Larkin.
Va? Jag vet inte vad du pratar om.
Trevor Larkin!
-Trevor? -Du krossade min näsa.
Du fick mamma avskedad. Du fick oss vräkta!
Sluta.
Du förödmjukade mig.
Du hängde mig över en toalett.
-Två för att du ryckte till. -Nu räcker det med förolämpningar.
Ingen mer rädsla.
Vi får se om du gillar det.
Ja, ta honom.
-Ta honom, nu! -Hjälp!
-Hjälp mig! -Sluta!
Han förtjänar det.
Om vi gör det här är vi lika hemska som han.
Tack.
Jag är så ledsen.
Jag lovar att aldrig driva med nån,
eller hacka på nån eller skada nån igen.
Jag är så ledsen.
Snälla, förlåt mig. Snälla, gör mig stor igen.
Upp.
Det vi gör mot andra, gör vi mot oss själva.
Älska andra, så älskar du dig själv.
Skada andra…
Ja, jag förstår.
När du vaknar i morgon är världen som den ska vara.
Tack!
Jag lovar att aldrig glömma. Jag glömmer det aldrig, jag svär.
Det vet jag.
Det kändes som julafton.
Trevor längtade till morgonen, då världen skulle bli som den borde.
Precis som den gamla kvinnan lovade.
Han hade fått nåt ovärderligt. En chans till ett nytt liv.
Det enda som återstod var att leva det.
Dags för hämnd.
BURGERVILLE FASTIGHETER, SÅLD
Oj, mitt fel.
Trevor.
Varför gjorde du så?
Pappa, varför jobbar du?
Vad menar du?
Jag jobbar för familjen Burger.
VÄLKOMMEN TILL BURGERVILLE DÄR DRÖMMAR SLÅR IN
Det gör vi alla.
Va?
Kom.
Ta dina handskar.
Vi har mycket att göra.
Nej!
Det sägs att Trevors skrik hördes över tre län den dagen.
Det färdades med samma vind som svepte bort en stad styrd av rädsla.
Och lämnade nåt bättre efter sig.
Ja, Burgerville är toppen.
Människorna här är lite vänligare.
Tempot är lite långsammare.
Vissa platser känns som en dröm.
Undertexter: Louise Arnesson