MERCER HILLS SKOLEBALL
Soppen sender ut nettverk av mycelium, som er noe mer enn bare vanlige celler.
Universitetets botanikere trodde at trærne var...
LA BARNA VÆRE
Sorry, hva?
Å, stemmer.
Uansett, som jeg sa, jeg har hørt fra Amy Volpintesta
at Paul sa til Tim Hargreaves at han elsket meg!
Jeg brukte Lauren DiGangis telefon
og skrev: "Elsker du Robin?"
-Og før han rakk å tekste meg... -Robin, planeten vår dør.
Fokuser på kampen.
Jeg forstår ikke, Veronica. Du er smart.
Du kommer fra et godt hjem, men du er i denne... fasen.
-Fase? -Du var min solfylte toppkarakter-jente,
hele veien til åttende klasse.
Så kommer du hjem fra sommerferien med alle disse... knappene.
Alle disse kampsakene. Smilet ditt er borte. Karakterene dine er grusomme.
-Du er forstyrrende. Hva skjedde? -Jeg begynte å følge med.
Det er min generasjon som må redde jorden.
Var det derfor du sto på bordet i lunsjen og etterlyste et opprør mot vår...
..."skoles krig mot klimaet"?
Jeg etterlyste ikke et opprør. Jeg etterlyste en protest.
-Mot Hamburger-dagen. -Ja.
Skoler i USA serverer over 450 millioner kilo storfekjøtt årlig,
noe som innebærer hundre millioner tonn CO2 og metanutslipp.
Jeg er rektor på videregående.
Hva skal jeg liksom gjøre med metanutslipp?
Én person kan utgjøre en forskjell.
Kanskje.
Det endrer ikke det faktum at dette blir ni regelbrudd i år.
-Ni? -Du er suspendert, Veronica.
-Hva? -Regler er regler.
Elever får sitte igjen fire ganger i semesteret.
-Det blir åtte i året. -Det må finnes
en annen form for straff.
Hør her, jeg forstår det. Du gjorde det du mente var rett.
Du bare gjorde det på feil måte.
Kan vi i det minste snakke om det?
Ikke gjør oss til skurkene her, Veronica.
Vi vokste opp på 80-tallet.
Fader, jeg hadde "Redd hvalene"-T-skjorte som jeg bar høyt og stolt.
Men det påvirket ikke karakterene. Og vi lagde iallfall ikke bråk
-på skolen. -Jeg lagde ikke bråk.
-Jeg prøvde å opplyse folk! -Vel, lærerne dine er ikke
-helt enige i det. -Vel, jeg prøver å redde verden.
Nok!
Verden vil fortsatt være her når du kommer tilbake.
Miss Genevieves. De er sterkt anbefalt.
De har en plettfri historie.
De spesialiserer seg på jenter som deg.
Jenter som meg?
Du vet, jenter i en viss... fase.
Vi vil se det pene smilet igjen.
Jenta vi pleide å ta med for å kjøpe yoghurtis etter fotballtrening.
Jenta som koste med oss på filmkvelder.
Den jenta levde i en fantasiverden.
Vel, vi savner henne.
MISS GENEVIEVES SKOLE FOR VANSKELIGE JENTER
Vi tar ikke ofte imot jenter så sent på året.
Men brevet ditt... Å, vel, hvordan kunne jeg si nei til det?
Det er visst litt av en oppvigler dere har med dere.
Hun er ei flott jente, egentlig. Hun er bare... komplisert.
Jeg har sett hundrevis kompliserte jenter,
alle sendt av kjærlige familier som deres.
-Jeg har aldri feilet. -Så, Miss...
-Kan jeg kalle deg Evelyn? -Det kan du ikke.
Miss Genevieve, er det greit at jeg spør om håret?
Vi ønsker at jentene våre fokuserer på studier, ikke stil.
Håret vårt er bare en forlengelse av uniformen.
Du skjønner, den unge hjernen er en svamp, Mrs. Vanderhall.
De kommer til oss gjennombløte av dårlige vaner,
og vi bare vrir dem opp litt.
Miss Corbett, akkurat i tide.
Heather Corbett, deres datters romkamerat.
God dag, Mr. og Mrs. Vanderhall.
Hun tygger tyggegummi.
Vi tillater ikke tyggegummi, Miss Vanderhall.
Veronica, ta den av med en gang.
Jeg er så lei meg.
Ingen grunn til å beklage. Det går bra. Vi ser dette hele tiden.
Bare en skitten svamp.
Ikke vær bekymret. Neste gang dere ser Veronica,
vil hun være et skoleeksempel på gode manerer. Det lover jeg.
ET SKATTKAMMER AV IRSK FOLKLORE
-Miss Corbett. -Ja, skolebestyrerinne?
Vis Miss Vanderhall rommet sitt.
Jeg ringer Mr. Welch og avtaler frisørtimen hennes.
Ja, skolebestyrerinne.
Kan jeg hjelpe?
Nei, det kan du ikke.
Har du ikke noen andre å tyste på?
Jeg er redd jeg ikke forstår.
Du anga meg fordi jeg tygget tyggis.
Vel, regler er regler.
Kom an, du kan slutte å spille, det er bare oss.
Spille?
Genevieve! Psyko, ikke sant?
"Det er visst litt av en oppvigler dere har med dere."
Og håret, hva er greia med håret?
Det er permanent.
Mr. Welch gir dem til oss alle.
Ja, særlig.
Hei!
Musikk er strengt forbudt.
Vi kommer til å få det så fint sammen.
Jippi!
God morgen! Det ser ut som det blir enda en strålende dag.
God morgen!
God morgen.
God morgen! Bacon eller pølse?
Har du et vegansk alternativ?
Jeg beklager, jeg vet ikke hva det betyr,
men vi skal ha cheeseburgere til lunsj.
Disse jentene hadde ingen respekt for reglene.
De var ulydige mot foreldrene sine.
De anklaget dem til og med for ugjerninger.
Folket i Salem tok seg av disse bråkmakerne
ved å stille dem for retten.
Man kan nesten si at de... brant etter å bli kvitt dem.
-Heldigvis bryr de seg egentlig aldri... -Vel, de var ikke bråkmakere.
De var ofre for undertrykkelse. De voksne klarte ikke å takle realiteten,
så de bare dumpet alle problemene sine på en gjeng tenåringsjenter.
Det går bra, damer. Det er Miss Vanderhalls første dag.
Hun har ikke engang vært hos frisøren ennå.
Miss Vanderhall,
rapporter til kontoret mitt nå.
Miss Vanderhall, dette er Mr. Welch.
Han må ta noen mål i forkant av frisørtimen din.
Hva gjør han?
Alder?
Hva har det med håret mitt å gjøre?
Din alder.
Fjorten.
Slipp meg!
-Kan du ta imot henne i kveld? -I kveld, nei.
Nei, umulig.
Jeg er fullbooket med finjusteringer.
Neste uke, tidligst.
Jeg skviser henne inn i morgen kveld.
Alle tiders.
Da sier vi i morgen kveld.
Jeg ville ikke gått den veien.
De patruljerer veiene.
Du bør gå gjennom skogen,
om du kan komme deg over piggtråden.
Claire.
Veronica.
Jeg vet det.
Kom igjen, det er ikke trygt her.
Hvem er jenta?
De to siste jentene ble tatt før de kom seg til byen.
Én på veien og én ved gjerdet.
Jeg prøvde å advare dem. Jeg har timet patruljene.
Og jeg kan få deg ut.
Jeg kan hjelpe deg, men du har ikke mye tid.
Hva snakker du om?
Du har frisørtime i morgen, ikke sant?
Ja. Så?
Hva slags sted er dette?
Jeg skal vise deg.
Mr. Euvrard sa at du var forstyrrende i timen i dag.
Det er ikke likt deg.
Jeg mente det ikke. Det bare...
Jeg er forvirret. Jeg føler meg ikke som meg selv.
Du trenger bare litt finjustering.
Ikke vær redd, du vil snart være på ditt beste igjen.
Hva er dette?
Skolebestyrerinne!
Vær så snill, jeg er redd. Slipp meg ut!
Å nei. Nei!
Vær så snill, skolebestyrerinne. Hjelp...
Det funker ikke på meg.
Jeg hadde en skateboardulykke da jeg var liten.
Fikk en haug med sting og en stålplate her.
Den synes å blokkere det.
Hvordan føler du deg?
Jeg føler meg...
...vidunderlig.
Bra.
Vi burde dra.
Vet foreldrene våre det?
Nei, foreldrene våre vet det ikke.
Men de stiller ikke spørsmål heller.
De sier at de sender oss hit fordi vi utagerer,
eller at vi sliter.
Jeg tror de sender oss fordi de er redde.
De ser oss forandre oss og vokse opp.
Vi sluttet å klemme dem, snakke med dem, høre på dem.
Før jeg kom hit,
var foreldrene mine de siste i verden jeg ville høre.
Og nå ville jeg gi hva som helst...
Så hvorfor bli?
Vi ble sendt hit sammen i begynnelsen av året.
Foreldrene våre mente det ville være lettere om vi hadde hverandre.
Jeg husker sist vi snakket sammen, jeg og Mary,
som vanlige søstre.
Et par kvelder senere var hun...
Plutselig var hun ikke søsteren min lenger.
Det var som om hun ikke visste hvem jeg var.
Før jeg skjønte noe,
tok de meg med ned dit, og bandt meg til den maskinen.
Nå sitter jeg hver dag på samme benk,
og ser henne gå mellom timene,
og hver dag går hun rett forbi meg.
Noen ganger ser hun til og med rett på meg.
Det er ikke henne.
Jeg er søsteren hennes og skulle beskytte henne, men kunne ikke.
Hvorfor... tar du ikke bare...
henne med deg og stikker,
og sier det til noen.
Vel, spør jeg henne om å bli med, angir hun meg bare til Genevieve.
Jeg drar ikke uten henne.
Jeg skal finne en eller annen måte å gjøre det godt igjen på.
-Salongen. -Hva?
Tar den personligheten din, kan den kanskje gi den tilbake.
Eller gjøre det verre.
Hva er verre enn at hun ikke engang vet hvem du er?
Det er en vakt. Denne veien.
Opp og stå, mine skjønne jenter.
La oss ha en strålende dag.
Miss Vanderhall.
Å plystre er en av våre uting.
Selvsagt er det det. Dumme meg.
Den lille rebellen.
Å, så mye smartere enn alle andre, så unik.
Vet du hvor mange ganger jeg har truffet deg?
Tusen trassige, små drittunger som deg har kommet inn gjennom døren min.
Jeg har knekket hver eneste én av dem.
Kom til kontoret mitt i kveld når middagen ringes inn.
Jeg vil ta deg med til salongen selv.
Claire?
Claire, er du der inne?
-Hallo. -Claire, gudskjelov.
Genevieve vil steke hjernen min i kveld.
Vi må få deg og Mary ned dit, nå!
Claire, hallo? Hørte du meg?
Claire?
Hva skjedde med deg i går?
Merkelig, jeg er ikke helt sikker.
Jeg husker at vaktene tok meg til skolebestyrerinnen.
Jeg husker at Mr. Welch fant ut om den metallplaten i skallen min.
Så husker jeg at jeg plutselig følte meg så klar.
Så herlig.
Middagstid, damer. Ikke kom for sent.
Kommer du ikke til middag?
Jeg pleide å være et blidt barn, vet du.
Før jeg kjente til ting,
og før jeg skjønte hvordan verden var.
Jeg pleide å synes at det var et flott sted.
Hvordan er det?
Å ikke bekymre seg for eller bry seg om noe.
Det må være fint.
Verden virker vel som et ganske flott sted der inne.
Tipper du var kul før de sendte deg hit.
Du må være relativt kul for å komme inn her, eller hva?
Tipper vi ville vært venner.
Vi kommer for sent til middag.
Jeg skal ikke spise middag.
Jeg skal til frisørtimen min.
Jeg vil vite hvordan det føles
å tro at verden er et ganske flott sted igjen.
En liten ting for å huske meg.
Musikk er jo strengt forbudt, ikke sant?
Heather, går det bra?
Nei!
Hvem er du?
Hvorfor er håret mitt sånn?
Hvorfor har jeg på meg rosa tøfler? Jeg hater rosa!
Hallo? Hører du på meg?
Hvem du enn er, jeg flipper!
Heather.
Jeg sverger, jeg skal forklare alt for deg.
Men akkurat nå må du høre på meg.
Er vi ikke litt sene?
Jeg ba deg komme når middagen ringte inn.
Gjorde du?
Vel, jeg fulgte ærlig talt ikke helt med.
Uansett, jeg er her nå.
La oss få i gang denne lille hjernevaskfesten, eller hva?
Du snek deg rundt med Miss Driscoll i går kveld.
Wow, Evelyn. Deduksjonsevnene dine er utrolige.
Det er greit.
Vi skal lukke den smarte, lille munnen din for godt.
Hvor lenge har du brukt den lille hjernedamperen, Evvy?
Kan jeg kalle deg "Evvy"? Sorry, jeg bryr meg ikke om du har noe imot det.
Men foreldrene våre bryr seg kanskje om de finner det ut.
Ingen har noensinne klaget.
De sender dere hit syke, vi gjør dere bedre.
Bedre? Hva?
Ved å kle oss likt og få oss til å oppføre oss som perfekte roboter?
Hvis det er det du mener med "bedre", så står jeg over.
Så synd at du ikke får velge.
Ja, det er på en måte poenget mitt.
Du bryr deg ikke om å gjøre oss bedre.
Du er bare redd for hva vi har å si.
Vet du hva jeg synes?
Jeg synes at dagens barn er late, ulydige og selvopptatte.
Og du er et av de verste tilfellene jeg har sett.
Hva kan jeg si?
Jeg er i en fase.
Hva har du gjort? Hva har du gjort?
Jeg ga dem stemmene sine tilbake.
Nei.
Nei!
Mary?
Damer! Damer, stopp.
Stopp, sa jeg. Kom dere inn igjen! Damer!
Tekst: Mats A. Larsen