- Tillbaka om fem. - Har nån koll på Whitney?
Jag ser miss Houston.
- Kamera fyra, gå tätare. - Tre och två, byt till kanal fyra.
Ljus, byt till 25, pass på.
Vi går på om fem, fyra, tre, två...
Ljus, byt till 25, nu!
Whitney!
Vi ska göra ett medley för er. Ett som handlar om kärlek.
Om allt vi gör för att få kärlek och allt vi gör för att behålla den.
Stopp.
- Mamma... - Från början. Från början.
Guds gåvor ska användas på rätt sätt.
Du måste lära dig melodin.
Sen kan du börja leka och brodera ut den.
Ta det från början.
Du ska kunna melodin utantill.
Och artikulera.
Tänk på orden. Uttala varje ord helt.
Varje sång är en berättelse, annars är det inte en sång.
Vacker sång kommer från tre ställen.
Huvudet, hjärtat
och magen.
Och sluta stirra på dörren, tös.
- Jag lägger av. - Det gör du inte alls.
Du slutade med det där när du sa till mig att du ville göra det här.
- Jag vill bara sjunga, mamma. - Från början.
Håll fast vid det du har sagt, Nippy.
Din plan, se till att förverkliga den.
Stolthet.
Du är en Houston.
Älskar dig, mamma.
Visst.
Växlande molnighet med fem till femton procents chans...
President Reagan vill minska bidragen...
Optimism råder i East Orange där frivilliga berättar om...
Hej. Ses vi på lördag vid tio?
- Ses på lördag. - Okej.
Hej.
- Vadå? - Jag sa bara "hej".
Hej.
Och du är...?
- Whitney Elizabeth Houston. - "Whitney Elizabeth Houston"?
Säger du alltid ditt mellannamn?
Okej, jag är i alla fall Robyn Crawford.
- Kommer du härifrån? - Ja, från East Orange.
- Jaså? Vilken skola gick du i? - Mount Saint Dominic-akademin.
Katolsk skolflicka. Från en vit katolsk skola.
- Och du? - College.
Japp.
Vänta nu, Cissy Houston är alltså din mamma?
- Sångerskan? - Ja.
Och Dionne Warwick är min kusin.
Dionne Warwick? Du skämtar. Jag tror dig inte.
Aretha Franklin är min gudmor.
Okej, nu, Whitney Elizabeth Houston, är det du som drömmer.
Nej, min dröm är... trots att den är galen
att bli professionell sångerska, precis som de.
Men ribban ligger alltför högt, så jag nöjer mig med
att sjunga "shoop-shoop, diddy-dum, diddy-doo" bakom mamma.
Får jag höra?
- Sjung! - Nä.
Nej?
Jag visade ju mitt trepoängsskott. Kom igen nu, sjung!
Vet du vad? Kom till Sweetwaters.
Där kan du höra mig doa bakom mamma.
Okej, Whitney Elizabeth Houston, jag kommer och kollar på er.
Men då är det bäst att du kan sjunga.
Alla dessa år...
- Byt samtalsämne bara. Som alltid. - När jag inte låtsades förstå!
Du gör det enda du klarar av
medan jag sliter häcken av mig på turné.
Jaså, du sliter häcken av dig? Vem tror du att du är - Frälsaren?
Den enda familjeförsörjaren. I åratal!
- Nu går jag härifrån, jag svär. - Gör det! Så gör du äntligen nåt!
Jag har passat ungarna medan du har varit på turné.
- Visst, nuförtiden jobbar du. - Ja, men du har alltså jobbat i alla år?
Hur är det, Nippy?
Du, bry dig inte om det.
Gå då!
Kolla.
Okej...
- Det här känns så bra. - Det kommer att vara för alltid.
Nippy, nu måste du lyssna på mig.
Mamma...
Älskar dig.
Kolla på oss.
Clive!
- Hej. - Tack för att du kom, Clive.
Så hon körar åt sin mamma.
Vänta tills du får se henne. En pangbrud, ser ut som en modell.
Men rösten, den är verkligen...
- Lugn, jag är ju här nu. Kom. - Ja.
- God kväll. - God kväll, sir.
Vem tror du att du talar med?
- Du tror att du är vuxen. - Jag vet vad jag vill.
Du tror att du vet vad du vill.
- Clive Davis! - Hej, Gary. Hur står det till?
Hej, Gerry.
- Min röst... - Vadå?
Min röst. Jag har tappat den.
Du måste ta inledningssolot.
Vadå?
- Du skrek ju åt mig för en sekund sen. - Det kanske är därför.
Jag måste få tillbaka den, så du får sätta igång showen ikväll.
Jag är din mor, säg inte emot.
- Mamma, jag bara... - Hör på mig.
Du måste hjälpa mig nu. Sätt igång showen.
SjungThe Greatest Love of All. Inte ett ord till.
Annars får du smisk.
The Greatest Love of All. Okej?
Gerry!
Cissy. Hur är det med dig?
- Fint att se dig. - Detsamma.
Hon är otrolig.
- Okej. - Bara "okej"?
Jag tror att jag kanske just har hört hennes generations bästa röst.
Jaså, den sortens "okej"?
Mitt "okej" är inte som ditt "okej".
I mitt "okej" ingår investeringar och rättsliga förpliktelser.
I ditt ingår det pommes frites.
Det där var min lilla flicka, Whitney Elizabeth Houston!
"Distributionsrättigheter för alla album"
"skapade av Whitney Houston eller Arista under avtalets giltighetstid"
"i all evighet i hela universum."?
Det betyder "jäkligt länge överallt".
- Vänta. - Vad, pappa?
Hon är här för er skull.
Försvinner ni härifrån, tar ni med er henne.
Mr Davis, ni är inte min första skivbolagschef.
- Jag vill bara skydda min familj. - Visst, jag förstår.
Vi har aldrig gett den rättigheten till nån artist.
Men... jag tror på dig.
Så.
- Jag ska göra mitt bästa. - Okej.
Nu tar vi ett foto.
Är ni redo?
Gratulerar och välkommen till Arista.
- Tack! - Tack själv.
- Tack, Cissy. - Tack.
- John. - Tusen tack. - Gratulerar.
Nu vill jag lära känna min nya artist och få veta mer om hennes musiksmak.
Okej.
Ensam vore toppen.
- Det var det jag försökte... - Javisst.
- Skriver du låtar? - Nej.
- Har du försökt nån gång? - Nej.
- Är det okej? - Visst, andra får skriva dem åt dig.
Vad gillar du för sorts låtar?
- Stora, pampiga låtar. - Stora, pampiga låtar?
- Ja. - Okej. Stora, pampiga låtar.
Ja, som man nästan inte kan omfamna.
Sånger som är som att klättra i berg, som är utmanande för rösten, som
jag måste sjunga arslet av mig för att sälja.
Gospel? Country? Svart musik? Vit?
- Allt du just nämnde. - Allt?
Alltihop. En bra låt är en bra låt.
Det har du fullkomligt rätt i.
Då gör vi så här:
Vi anlitar de bästa låtskrivarna i Amerika
i världen
för att skriva en stor, pampig, röstmässigt ambitiös låt
till en fantastisk, ny, röstmässigt ambitiös stjärna.
Vad tror du om det?
- Tror du att de gör det för mig? - Nej, men för oss.
- Då så. - Får jag fråga en sak?
Ja, vad som helst. Jag är en öppen bok, bara så att du vet.
Även om folk säger att texten är så liten att det behövs väldigt starka glasögon.
Vad vill du veta?
- Har du studerat på Harvard? - Juridik, ja.
- Hur var det? - Tja... stressigt.
Ångestattacker, faktiskt. Jag hade...
Ställ det här, kära du. Tusen tack.
Men man tar sig igenom det.
- Hur då? - Hur? Övningar. Andningsövningar.
- Såna gör jag också. - Men jag gjorde dem förstås i smyg.
- Man måste ju komma ihåg att på den tiden. - Och det här var längesen
på den tiden kunde man inte erkänna att det skulle kunna vara nåt fel på en.
Kan du det nu?
Jag vill berätta en sak, kära Whitney, innan vi börjar.
Jag lägger mig aldrig i mina artisters privatliv.
Jag är ingen barnvakt
jag är ingen ungdomsledare, jag är ingen rabbi.
Jag kan musik. Jag har musiköra och bra instinkter.
Vad gäller det kan jag stå till tjänst.
Och jag kommer att ställa upp för dig dygnet runt.
- Förstått? - Ja.
- Skål för dig. Grattis! - Tack.
Nu testar vi det där musikörat.
Han kan se till att jag får vara med i tv. Och vi drack champagne.
Och mamma, han kallade mig "röstmässigt ambitiös".
Sa du att hon fick klä sig så där?
Har hon ingen klänning? Hon måste börja ha det.
- Jag sa åt henne att klä upp sig. - Varför det? Det här är mina snyggjeans.
- "Snyggjeans"? - "Snyggjeans"?
Tja, det här är bara den jag är.
De kommer inte att vilja se bara den du är. Att vara Nippy räcker inte.
Och ni måste köpa peruker. Om hon ska slå funkar det inte med herrfrisyr.
Du är en prinsessa. Med din röst och ditt utseende
kan du bli hela Amerikas prinsessa. Så börja se ut som en.
Det är en tuff bransch. Jag vet.
Jag tänker bara sjunga.
Nästa gäst har danat superstjärnor
som Barry Manilow, Melissa Manchester, Chicago, Simon & Garfunkel
Janis Joplin. Listan bara fortsätter.
Idag har han med sig sin senaste upptäckt
och hon är med två ord fullkomligt hänförande.
Gud, jag tror att jag måste spy.
Nej, nej... Du klarar det, prinsessan. Kom igen nu, ställ dig upp.
Älskling, hämta nåt att dricka åt henne. Ginger ale, läsk eller nåt sånt.
Du, det kommer att gå bra. Låtsas att du sjunger i duschen bara.
Ska jag låtsas att jag sjunger naken framför Merv Griffin?
Det hjälper ju inte.
Kom ihåg - huvud, hjärta, mage.
- Inte sant? - Ja.
Du är min prinsessa.
Då så. Kom nu.
- Man bara vet att här är nån... - Kom igen. Du vet vad du ska göra.
Som är speciell. Hon har det.
Nu ska ni få höra. Här är Whitney Houston.
- Det går för långsamt. - Nej, det är bra.
Hennes hudfärg är fel.
- De ljussätter inte rätt. - Det är bra, Cissy.
Det går för långsamt. Det går för långsamt!
Cissy, Cissy...
Snabbare. Snabbare!
Cissy!
Det namnet glömmer ni inte - Whitney Houston!
Vad tycker du?
Nej.
- Nej. - Jag håller med.
Okej, Whitney Houston, första tagningen.
- Nej. - Här är Whitney Houston.
Vi försöker med den här.
- Kapa där. - Bättre så?
Det skulle man kunna kalla det.
En gång till.
- Vad hände? - Texten är bara så...
- Det var jättefint. - Okej, vi kör igen. Nu är jag allvarlig.
- Kanske. - Kanske? Varför det?
Typ så. Jag kan göra nåt med refrängen. Gå upp en tonart, få ut mer av den.
Men det räcker inte för att välja en låt.
Den måste ha en krok.
- Krok? - Ja.
Jag kan ge den en krok.
Nå, hur ser jag ut?
- Fånig. - Det gör jag väl inte? Gör jag det?
Det är den här looken de vill ha. "Amerikas älskling."
- Och du tänker ge den till dem. - Det kan du ge dig på.
Jäklar... Jäklar! Nip, Nip, vakna!
- Vakna för fan! - Vad?
Den är på radio. Lyssna!
- Herregud! - Det är stort, eller hur?
Stort? Det är enormt. Enormt!
- Herregud. - Du, börja jobba för mig.
Heltid. Ta hand om bokningar, scenkläder, resor.
Eller skaffa fram mina älsklingsflingor klockan 01:00 på morgonen.
Säger du "01:00" behövs inte "på morgonen".
Det är därför du behövs!
Jag vill ha nån som jag kan lita på helt. Du är den enda.
Jo, du skulle kunna lita på mig, men du har inte råd med mig.
Jaså, minsann? Jag får dig billigt, din slampa.
Okej, okej.
Vet dina föräldrar om det här? Har du pratat med dem?
Din mamma blir inte glad. Hon avskyr mig.
Vi hälsar på pappa.
- Hej! - Hej!
- Hejsan.
Det kommer att gå bra.
Boka ett bord för bara dig och mig och en flaska...
Vi pratar sen.
Nippy, du vet bättre än att kliva in utan att knacka.
- God dag. - Barbara - min dotter Whitney.
Grattis. Din pappa har berättat mycket om dig.
- Så söt. - Hej då.
Hej då, Nippy.
Vad handlar det här om?
Rob ska börja jobba heltid för mig, som kreativ assistent.
"Kreativ assistent"? Tjusig titel.
Ni har visst hängt ihop mycket.
Ni delar lägenhet, är som ler och långhalm och går överallt arm i arm.
Och nu vill ni officiellt jobba ihop. Sida vid sida, för alla att se.
- Har ni alltid så kort frisyr? - Den är lättskött.
"Lättskött"?
Miss Crawford, så här är det: Whitney är pappas flicka.
Har alltid varit, kommer alltid att förbli. Ingenting hamnar emellan oss.
- Uppfattat? - Ja, sir.
Hon är min prinsessa och vi håller på att bygga upp nåt här.
Nåt som du inte ska bli en del av.
Så här vill jag ha det... Vill ni ha min välsignelse?
Gå då ut på dejter... med unga män.
Med killar?
Se till att ni ses ute och fotograferas ihop med unga män.
- Menar ni allvar, mr Houston? - Det behöver du aldrig fråga mig igen.
Tja... det tänker i alla fall inte jag göra.
Jaså? Det är i så fall allt jag behöver veta, inte sant?
Pappa...
Ska jag gå med på att du anställer nån
utan minsta erfarenhet av att vara assistent?
Har du nån erfarenhet av att vara personlig assistent?
Nej.
Så visa dig ute, lilla gumman.
Visa dig ute i svängen tillsammans med unga män.
Hör du det? Gå nu.
Kemi ihop med Jermaine.
Håll ögonen på dina nålar.
Låg du med Jermaine Jackson?
Sitter du här och säger att du låg med honom?
Rob!
- Han är bara en kille. - Vadå?
- "Bara en kille"? - Varför blir du så arg?
- Vi kom överens om att träffa killar. - Men inte att knulla med dem!
Älskar du honom?
- Gör du det? - Han älskar mig, men jag är osäker.
- Rob... Förlåt. - Är det så? Det gick ju på nolltid.
Jag tänker inte städa upp efter dig. Robyn!
Visst, slå sönder allt. Det är ändå bara skitgrejer.
- Jag hatar dig så mycket just nu. - Högre, Rob, jag hör inte!
Vet du vad...?
Nej, inte dammsugaren! Är du tokig? Hur ska vi då kunna städa upp här?
- Fan, du är tokig, Robyn. Du är tokig. - Jaså?
Så det var det? Slut bara sådär?
Jag vill ha en familj.
En man. Barn. Tro och familj.
Jag älskar dig. Vi älskar ju varann. Eller?
- I Bibeln står det... - Åh, herregud. Bibeln!
Tredje Moseboken. Vi kan hamna i helvetet, det vill inte jag.
- Jag har inte heller så bråttom dit. - Slå upp det.
Slå upp det där!
Du...
Jag älskar dig.
I all evighet i hela universum.
Jag behöver min bästa vän.
Snälla Rob?
Snälla?
- Ja! Ja, jag vill ha den. - Vill du?
Ja, den handlar om... att vilja dansa med nån väldigt gärna.
- Ja. - Jag menar väldigt
väldigt, väldigt gärna.
Och av nån anledning... går inte det.
Okej. Bra.
Det blir kul att se vad du gör med den.
Du får också en flaska Dom Pérignon av mig
varje gång en av dina singlar hamnar etta på listan.
- Etta? - Grattis.
Etta!
Hennes första album var tidernas mest framgångsrika solodebutalbum.
Det vann flera American Music Awards och en Grammy.
Hennes efterlängtade andra album släpps snart.
Ska hon leva upp till förväntningarna?
En skål för mina bröder Gary och Michael, Garys nya flickvän Pat
och min bästa vän Robyn. Älskar dig, tjejen!
- Skål för Italien! - Skål för Italien!
- Ta en bild på oss, Gary! - Omelett!
Herregud!
Oj, det där är ju helt galet!
- Alla pratar om Whitney Houston. - Snyggt jobbat, Nip!
Whitney Houston överbryggar ålder, hudfärg och livsstil.
Med utsålda hus blir det extrakonsert. Hon är 23 år och Amerikas älskling.
Nyp dig själv i armen.
En till och du har slagit Beatles vad gäller flest listettor i följd nånsin.
Tack så mycket!
Och hej då!
Det är kritik som jag allt oftare hör från våra lyssnare.
- Att jag inte är tillräckligt svart? - Nej, att din musik inte är det.
- Vad vill du att jag ska säga? - Sanningen. Är det inte ett svek?
- Du är kaxig som ställer en sån fråga. - Det säger mamma också.
Frågan är berättigad.
Det är vanligt att man kritiserar dig och din musik för
att du är en svikare, att du inte är en äkta svart artist.
- Tänker du gå härifrån nu? - Nej. Du kommer att gå före mig.
Vad är ditt svar?
- Vad är jag, om inte en svart artist? - Svara på det du.
Jag vet inte hur man sjunger svart, och inte vitt heller.
Jag vet hur man sjunger. Musik är inte en färg för mig, den har inga begränsningar.
Varför säger folk såna dumheter?
Vem har sagt det? Det är skitsnack.
Jag blir faktiskt arg. Det är hatiskt och okunnigt.
Varför ska jag vara som andra vill? Jag sjunger vad jag vill
och försöker att nå en stor publik. Är inte det vad artister gör?
Folk säger jämt "hon är inte svart nog, inte vit nog". Menar de "inte lydig nog"?
Eller "inte rädd nog"?
Där fick ni svaret av Whitney själv, mina damer och herrar.
- Var det för mycket? - I helvete heller.
FAIRMOUNTS FLYTTFIRMA
- God morgon, Max. - Mr Houston.
Strålande.
- Varsågod. God morgon. - Tack.
Använd det förståndigt.
Anna...
- Är du en affärskvinna? - Ja, det tycker jag att jag är.
- Vad gör en affärskvinna? - Vad en affärskvinna gör...
Hon säger vad hon inte vill.
Och hon vet först och främst vad hon vill.
Det är faktiskt rätt svårt att avgöra ibland.
De flesta som arbetar med mig, personer som jag har känt i många år
är duktiga och jag litar på att de har mitt bästa för ögonen och jobbar bra.
Men ibland är det svårt med övergången
från vän till chef, eller från chef till vän.
Eller från dotter till chef eller chef till dotter.
Man måste ha på sig olika hattar ibland.
- Så du är en tuffing? - Ibland.
- Alltid? - Inte alltid. Ibland. Jag sa ibland.
Vad är det, pappa?
Jag vill att du avskedar henne. Robyn är en nolla.
"Bli inte vilseledda", står det i Bibeln.
"Dåligt sällskap fördärvar god karaktär. Gå med Gud, inte djävulen."
- Jag vill ha bort henne. - Ingenting pågår.
Hon har dåligt inflytande. Och pressen skriver för mycket skit.
Det förstör varumärket, förstår du?
När blev...
När blev din lilla flicka ett varumärke?
Din mor skulle ha dödat för att bli ett varumärke.
Jag tänker inte sparka Robyn.
Jag behöver nån jag kan lita på.
Du kan lita på mig. Eller det är bäst för dig att du gör det.
Gör nu som jag säger, det är jag som är din manager.
Det vet jag att du är. Du jobbar för mig.
Det säger du inte?
Pappa... det är det jag gör.
Hur är det att bli chef för sin egen familj?
För sina bröder och deras fruar? För sin egen far och mor?
Eller är du fortfarande "den lilla flickan" ibland?
Ibland.
Hör nu på mig, din korkade brud.
- Tala inte till mig på det viset. - Jag talar till dig som jag vill.
Vet du inte vem jag är? Du kommer inte undan med vad som helst.
- Hallå? - Clive, jag vill göra en film.
- Vadå? - En film.
Varför det?
- Visst, vi hittar en film åt dig. - Okej. Natti-natti.
Du frågade inte, du krävde. Jag höll vad jag lovade, än du då?
Du kan inte ställa krav. Du är en nolla.
Är du uppnosig åker du tillbaka till det där usla danshaket igen.
- Hur känns det? - Här kommer hon.
Där är hon.
Whitney "Vitingen" Houston! Whitney "Vitingen" Houston!
Bry dig inte om dem.
Du borde skämmas! Du borde skämmas!
- Kom. - Inget att bry sig om.
- Vilka var det? - Jag vet inte. Kom.
Jag vill inte prata med nån.
- Titta rakt fram. - Vad händer?
En applåd för Bobby Brown!
Är det här en prisgala?
Jösses!
- Den fantastiske Bobby Brown! - Tack!
Var vänliga återgå till era platser, vi går på igen om fem minuter.
- Sa du så när du var där? - Ja.
Jag tänker göra om det...
- Jag lovar. - Vad fan...
- Vad sysslar du med? Lugna dig. - Jag menar allvar.
Hallå! Vad gör du?
Oj, förlåt. Jag är hemskt ledsen.
Du är Bobby Brown, inte sant?
- Ja, visst. Hurså? - Jag har en fråga till dig.
- Vad? - Hur gammal är du?
Tillräckligt gammal.
Han är tillräckligt gammal.
Tillräckligt gammal...
Mina damer och herrar, kvällens värd - Anita Baker!
- Hon är så snygg. - Ja.
De nominerade för bästa musikvideo är:
Janet Jackson, Control.
Michael Jackson, The Way You Make Me Feel.
Whitney Houston, I Wanna Dance With Somebody.
Jody Watley, Looking For A New Love.
- Buar de åt mig? - Och vinnaren är...
Vinnaren är Janet Jackson, Control!
Håll dig samman.
Du, bry dig inte om dem. Du är ju Whitney Houston, eller hur?
De är skitstövlar.
Ge mig en penna och ett visitkort.
Du måste vara förberedd.
Den sortens framgång du åtnjuter är nåt som svarta radiokanaler
inte har kontroll över och inte äger, och det driver dem till vanvett.
De kallar mig "Oreo-kaka". Vill de se svart ska jag visa dem svart.
Nej, du ska inte visa dem nånting.
Fortsätt att göra det du gör, ingen har gjort nåt sånt förr.
Försten ut får det alltid svårast. Och du är först, min prinsessa.
Ingen är som du. Titta på mig. Ingen är som du.
Du har stil. Du kan sjunga.
- Jag vill aldrig visa ansiktet mer. - Vadå? Nej, nej, nej...
Du ska visa ansiktet ännu mer nu.
- Skål för Nippy! - För Nippy!
För Nippy.
Nelson Mandela släpps imorgon.
Det blir naturligtvis en händelse som detta land sent ska glömma.
Vi borde skaffa nya låtskrivare. Nytt sound.
R&B.
Ja.
Vet du, L.A. Reid och Babyface
gör väldigt intressanta grejer just nu.
De kanske skulle kunna producera ditt kommande album.
- Vi kan undersöka det. Vill du det? - Okej.
Var inte ledsen. Kom igen.
Såja. Försvinn från min stol nu.
Och här kommer Whitney Houston och Bobby Brown till Billboard Music Awards.
Hon är nominerad i fyra kategorier
bland annat Bästa R&B-album och Bästa R&B-artist.
Det är okej, raring. Tack så mycket.
Whitney, du och Bobby är kungen och drottningen av R&B. Hur känns det?
Det känns jättebra.
- Vill ni se en kyss? - Du är så snygg, baby.
Tjusigt, Whitney!
- Bara en till? - Jättefint!
- Titta hit! - Whitney?
- En gång till! - Titta hit, Whitney!
- Jättefint. - Okej...
Backa, allihop. Backa nu!
- Ja, backa. - Backa nu. Backa, okej?
Backa!
Nu räcker det. Vi är klara. Tack!
Herregud, nej.
- "Varför smärtar det så?" - Den är bra.
"Varför ville du gå?"
"Jag kom aldrig över dig, så jag bara gråter"
- "Får jag inte älska dig..." Blabla... - Vadå?
Jag måste tro på orden om jag ska kunna sjunga låten.
- Eller hur? - Visst.
Ingen man skulle kunna påverka mig så. Jag skulle dumpa honom först.
Vadå?
Det är fullkomligt universella mänskliga känslor.
Det är nog bara för att du är ung.
- Inte det? - Nej.
- Okej. - Nästa!
Då hittar vi en låt som inte handlar om kärlek.
Hoppsan, det finns inga.
- Jag vill bara säga en sak... - Visst.
- Litar du på mig? - Självklart.
Så lyssna på mig. Bobby är inte den rätte, Bobby är en slampa.
- Han har barn med nån brud. - En slampa?
- Jag bara säger det. - Lugna dig.
- Bobby har dåligt rykte. - Jag vet.
- Och du gillar rötägg? - Ja.
Du är sjuk.
Nej, men han förstår mig. Han får mig att skratta.
Jag är trött på att vara en snäll flicka.
Min karriär kastar många skuggor.
Han är berömd nog för att fatta det, så jag har det fint.
Okej, om du gillar honom
- kan jag tolerera honom. - Tack så mycket.
Ursäkta.
Hallå?
- Som jag tolererar henne? - Läget?
- Förlåt, jag jobbar. Kan jag ringa dig? - Vad heter hon?
- Natalie. - Jag ringer dig sen. - Hej, Natalie!
- Ha det bra. - Hej då!
- Varför gjorde du så? - Ha det bra! Hej då!
- Du är oförskämd. - Men hon är ingen Jermaine Jackson.
- Varför måste du säga så? - Du gick från Jermaine till Bobby.
- Du vet då hur man väljer karlar. - Lugn, vi ska inte precis gifta oss.
- Vad är det? - Vänta lite. Vänta. Du...
- Vänta, vänta... - Vad är det? Vad gör du?
Gift dig med mig.
Nå?
Herregud, Bobby. Ja.
- Ja? - Ja.
- Titta på den. - Herregud. Herregud!
Älskling, den är så vacker. Tack, älskling!
Får jag se?
- Du... Du? - Vad?
- Kan jag lita på dig? - Om du kan lita på mig? Ja, självklart.
- Berättar du allt för mig? - Allt.
- Vill du det? - Ja.
Då blir det så. Absolut.
Det är bara...
Det är bara en grej.
Kim är gravid.
Men utöver det är allt lugnt.
Jag ville bara att du skulle veta det så att... allt är lugnt. Okej?
Ärlighet för hela slanten.
Jag älskar dig så mycket, baby. Jag visste att du skulle förstå.
Vilken jävla lättnad. Jag har hållit tyst om det... i flera månader nu.
- Vad fan sa du? - Jag ville vara ärlig.
- Du skämtar. - Jag ville bara berätta.
Det är väl ett skämt, Bobby?
- Kim? - Ja, Kim.
- Är Kim gravid? - Ja. Det var en massa alkohol inblandat.
Det liksom bara hände.
Stanna bilen! Stanna bilen!
- Nej, stanna inte bilen. - Skitsnack!
- Sitt kvar. - Skitsnack! Skitsnack!
Whitney!
- Hallå, stanna! - Whitney, kan du vänta?
- Hände det efter att vi hade träffats? - Nej, i övergångsfasen.
- Du... jag hade kommit över henne. - Men du låg ändå med henne?
- Hallå, vi promenerar här. - Idiot!
Baby...?
Så du friar, väntar tills jag svarar ja och berättar sen att ditt ex är gravid?
Du, jag älskar dig.
Fattar du? Jag vill tillbringa resten av livet med dig. Ingen annan.
Jag visste inte det då, men jag vet det nu.
Du och jag, vi kommer från samma ställe. Från förorten.
Jag känner dig.
Inte för en sekund behöver du vara Whitney Houston när du är med mig.
Inte för en sekund.
- Du, lyssna på mig. Det är vi... - Whitney!
Mot världen, baby.
Så ska vi göra det här eller inte?
Fint. Vad bra.
- Du gjorde mig orolig en stund, Nip. - Gjorde jag dig orolig?
- Hallå, kör hit bilen! - Precis! Kör hit bilen, polarn!
- Håll käften, Bobby. - Vadå?
Hallå, Nip?
- Jag har nåt att berätta. - Vi också. Du kom precis lagom.
Jaså, vad är det som har hänt?
- Kolla på den. - Grattis!
- Tack, tjejen. - Bobby.
Tack, Robyn. Det var snällt.
Vad hade du för ärende? Du sa att du hade nåt att berätta.
- Vad är det? - Okej, är du redo?
De vill att du sjunger nationalsången... på Super Bowl.
Vänta lite nu.
- Du menar... på riktiga Super Bowl? - På riktiga Super Bowl?
Vi har lyft, kapten.
Tjugosextusen... Hur ser det ut?
016 grader för okorrigerad Super Bowl-höjd på 35 fot.
Strax dags för det 25:E Super Bowl
där Giants ska möta Buffalo Bills i en kamp om det främsta priset inom football.
Nej. Långsammare, är du snäll, Rickey.
- Vad? - NFL vill att nationalsången går snabbt.
Jag vill att den går långsamt. Gör det bara.
Jag har ett urval av olika stilar här.
Nej, ingen klänning.
Okej.
Det är Super Bowl. Kan jag inte bara få vara mig själv?
Kamera två och tre, zooma ut.
- Nu! - Ja!
- Var kommer hon ifrån? - New Jersey.
Whitney låg etta på Billboardlistan.
Ja, ta den höga tonen! Ja!
JAG HAR VÄNTAT PÅ DET HÄR
Mamma, vad tyckte du?
Skojar du, Nippy? Du var fantastisk.
Om du aldrig gör nåt mer i ditt liv gjorde du det där som det ska göras.
- Hejsan. - Hej.
Okej...
Tror du att du kan skjuta upp ditt bröllop för den här filmen?
Varför skulle jag göra det?
Från Nicole. Hon tror att rollen vore fantastisk för dig.
Själv känner jag mig tveksam.
- Bodyguard? - Om en världsberömd sångerska
och hennes komplicerade relation med sin livvakt.
Nix.
- Vem spelar livvakten? - Kevin Costner.
Sa jag nej? För jag menade ja.
Han vill ha dig.
- Vill han ha mig? - Ja, han vill ha dig.
- Vill du tänka på saken? - Det är för fan bara ett bröllop.
Se till att prioritera rätt, tack.
- Är du klar därbak? - Ja.
Bryt!
Whitney?
Du...
Vi kommer att få många fler barn.
Okej?
Jag älskar dig. Jag älskar dig.
Jag vet inte om jag klarar det längre.
Vad menar du?
Att vara allt... för alla.
Du kan inte sluta nu.
Eller hur?
Jag finns här.
Jag vill att du lyssnar på nåt.
- Vi har väl en minut? - Ja.
Bra.
Så, jag anser inte att de tillåter dig
att sjunga tillräckligt kraftfullt i den här filmen
så att man förstår varför din rollfigur är en så stor stjärna.
- Förstår du vad jag menar? - Ja.
Sångerna måste vara storartade för att rollfiguren ska kunna vara storartad.
Så Kevin, din nye bäste vän, hittade den här. Varsågod.
Det är Dolly Parton.
Vad?
Jag gillar den. Jag gillar den.
1994 ETT NYLIGEN FRITT SYDAFRIKA
KONSERT FÖR NELSON MANDELA
Vi älskar dig!
Vi älskar dig, Whitney!
Vad är det?
Du tycker att jag begår ett misstag?
Det blir så här, Robyn.
Det är vad jag vill.
- Okej? - Okej.
Då så.
Så vacker du är.
Hej, lilla tjejen. Hejsan.
Hon är underbar.
- Jag älskar dig. - Och jag älskar dig.
- Du är så fånig. - Herregud...
Nej, jag vill inte träffa nån.
Jag tar hand om det. Du behöver inte träffa nån.
- Nip! - Min fåniga tjej.
Superbra konsert!
- Det gjorde du bra. - Tack, tjejen.
- Du... - Ge mig en sekund.
- Får jag prata med dig, Rob? - Visst. Vad är det?
Jag tror inte att Nip vill träffa nån ikväll.
Men jag inte "nån", okej?
Oprah behöver veta hur det blir med intervjun.
- Jaså? - Ja, vi måste återkoppla.
- Det går bra. - Du, hallå?
- Jag tar hand om det här. - Här, baby.
Nej, Bobby. Jag tar hand om det.
- Vad menar du? - Att jag är kreativ chef.
Det här är mitt jobb, jag tar hand om det. Det är enkelt.
Jag är hennes man. Jag vinner.
Okej?
Vad är det här, Whit? Vad är det som pågår?
Du måste lyssna på min man, Rob.
- Bara sådär? - Ja.
- Men Bobby, var snäll. - Ska jag lyssna på din man?
Robyn är min bästa vän.
- Din bästa vän? - Precis.
- Jag trodde att jag var det, baby. - Nej, jag behöver er båda. Okej?
Visst.
- Du är lustig. Jag åker till hotellet. - Jag är hennes man.
- Hej, Whit! - Var beredd.
- Hur mår rösten? - Bra, Rickey. Hur mår din?
Jag har jobbat på en ny grej att avsluta konserten med.
Men det är mäktigt.
- Allt i konserten är mäktigt. - Inte så här mäktigt.
- Vad är det? - Ett medley med tre låtar på raken.
Det börjar med I Love You, Porgy, and I Am Telling You...
Gör inte så.
Och det avslutas med I Have Nothing.
- Rickey... - Ja?
Hur ser det ut i skallen på dig som hittar på sånt här?
Vadå?
Tre sånger på raken som nästan inte går att sjunga var för sig.
Tillsammans blir det som att bestiga Mount Everest. Utan syrgas.
Och du är den enda sångaren på planeten som kan klara av det.
Det är därför jag föreslår det. Det kan bli väldigt speciellt.
Men jag menar, är det för svårt så...
Får jag se?
Du kan ju låtarna. De handlar om hjärtesorg och människor vi behöver.
Hur vi kämpar för att hålla fast vid dem.
- Vad är det här? - Bara ett tonartsbyte.
- "Bara"? - För den stora finalen.
Tolv takter.
Sex till.
Och så sex till.
Bara fyra.
Det blir 28!
- Och sen vill du att jag höjer? - En halvton. Andas snabbt efter "me".
- Andas snabbt? - Försök.
Spela takt 124.
Det är inte ens svårt.
- Jag vägrar göra det. Du är galen. - Det gick ju fint!
- Nej! - Du kommer att göra det och gilla det.
- Det kommer jag inte alls. - Jodå.
Whitney! Snälla Whitney
Whitney, får jag din autograf? Jag är ditt största fan. Snälla.
Snälla Whitney, kan jag inte få din autograf?
Tusen tack, Whitney. Tack.
Håll undan, tack!
- Ma'am. - Tack.
Då ses vi imorgon, miss Houston.
- Ny plan. Var beredd att åka ikväll. - Vi saknar tillstånd för ny besättning.
- Du har mitt tillstånd. Vems vill du ha? - Er fars, ma'am.
Ta in ny besättning, det får kosta. Jag ska sova i min egen säng ikväll.
- Bredvid min man. - Ja, ma'am.
- När blev pappa den som bestämmer allt? - Dag ett. Har du inte märkt det förut?
- Det är för fan mitt plan. - Bolagets.
Allt står i bolagets namn nu.
- Jag vill se bolagsrapporterna, Pat. - Ska bli.
Ma'am.
God kväll.
Helvete också...
Hallå, baby? Är det du?
Fan!
- Du kom hem tidigare än väntat. - Rör mig inte!
Vadå? Vad ska det här betyda?
- Vadå? - Är det nåt du vill säga?
Om vad?
För fan, Whit. Om att jag var ute?
Ja, jag var ute.
Du drar in skit i mitt hem.
- Jag har kollat. - Jag vet inte vad du snackar om.
Jag har kollat.
Du bjuder ut andra kvinnor med mitt kreditkort.
Det är inte okej med mig.
Så försvinn ur mitt hus.
Nej, jag går ingenstans.
- Jag går ingenstans. - Bobby
det är mitt hus.
Vi är man och hustru. Jag går ingenstans.
Försvinn ur mitt hus. Ut!
- Jag kanske ska ringa polisen igen? - Jaså?
Eller skaffa pistol. Det gör jag.
- Pistol? - Och skjuta dig.
- Skulle du göra det? - Ja, det skulle jag.
Skaffa pistol? Vi får väl se.
Vill du jävlas med mig? Va?
- Vill du jävlas med Bobby Brown? - Ja, det vill jag.
Mrs Brown? Tala aldrig till mig så igen, Whit.
- Uppfattat? - Ta bort fingret. Rör inte mitt ansikte.
- Vill du jävlas med mig, mrs Brown? - Rör mig inte.
Du skulle bara våga förolämpa mig.
- Mig jävlas man inte med, baby. - Inte mig heller, baby.
Försvinn.
Sluta. Du skulle bara våga. Ut ur mitt hus, Bobby.
Jösses... Visst, absolut.
Men så här är det - du är galen!
- Vill du se på galen? - Helt galen.
- Du har nåt fel i skallen! - Ut ur mitt hus, Bobby!
- Vi vill inte ha dig här! - Jag går inte.
- Det är mitt hus också! - Ge mig mitt barn.
Jag går ingenstans. Du är tokig!
Förlåt mig.
Jesus älskar mig, jag vet.
Bibeln kan berätta det.
Alla barn hör till hans hem.
Och hans styrka skyddar dem.
Jag älskar dig.
Jag är redo.
På åtta år har vi...
- Jag. - Du bara släppt sju poplåtar.
Men inte ett enda album.
- Jag har skådespelat. - Jag vet. Tre fantastiska filmer.
Och uppträtt. Och turnerat.
Ja. Att du röker är som
att låta en Stradivarius stå ute i regnet.
- Du har ju allt, Clive. - Va?
- Barn, hustru... - Ex-hustru.
Tjänstefolk, flera hus.
- Det är så jobbigt. - Jag vet.
Jag har ansvar för alla. Pressen är alltid på mig. Det är tröttsamt.
- Är du trött? - Jättetrött. Det är alla svarta kvinnor.
Mest drömmer den här prinsessan om att få ligga hemma på soffan med sitt barn.
Min dotter måste få det hem hon förtjänar.
Men hur ska det gå till när hennes pappa är Bobby Brown och hennes mamma är jag?
Familjen är viktigast.
Så det är bra att du kan ta med dig Bobbi Kristina när du reser.
- Jag är inte så säker på det. - Vad menar du?
Hon ser allt.
Allt.
Turnélivet är inget för barn.
Åh, gud...
- Här. - Tack.
Minns du den där låten? Den som jag nobbade.
Ja, ja.
Jag tror att jag förstår den nu.
Blev det bra?
Och den andra säger: "Det jobbar min syster med och hon äger alla bilarna."
Whitney!
- Får jag prata med dig? - Slå dig ner. Det här är...
Ensam, pappa.
- Ursäkta oss. Tack. - Självklart, miss Houston.
Min dotter älskadeAskungen.
Vad är det, min prinsessa? Slå dig ner.
Pappa... mina pengar.
Jag litade på dig!
Det kommer mer och jag tar hand om det.
Jaså, det gör du?
Det går ju strålande. Jag tjänade flera miljoner.
Tiotals miljoner! Vet du ens hur mycket som finns kvar?
Nu dämpar du rösten. Och sitt ner, för helvete.
Sitt ner!
Minkpälsarna.
Bilarna. Privatplanen åt alla.
Kreditkorten, lägenheterna... Folk använder mig som bankomat.
- Pappa, du skulle ta hand ommig! - Det är precis det jag gör.
Nej, pappa. Du har satt mig i en riktigt dålig sits.
- Jag vet inte hur jag ska lösa det här. - Jag löser det.
Nej, det gör du inte alls. Jag litar inte på dig.
Ser du männen därborta?
De är från skivbolaget Arista.
Jag jobbar på ett riktigt stort kontrakt, så fortsätt bara sjunga
så sköter jag pengarna.
- Jag måste åka på världsturné... - En enorm jävla världsturné.
Din röst klarar det. Jag fixar det här kontraktet så blir allt bra.
Så fortsätt bara sjunga, okej?
När jag har rott det här iland ska du få se att det är jag som är chefen.
Jag har ingen chef.
Men platsen som far är ledig. Du kanske borde ansöka?
- Får vi ta en bild, Whitney? - Nej.
Clive?
- Vem är det? - Kom igen, du vet att det är jag.
Vad...?
- Hej! - Hej.
- Hejsan! - Vad vill...?
- Jag kunde inte sova. - Tydligen inte.
Och jag förstod att du var vaken, så jag undrar om du har några?
Några?
Låtar! Du vet.
- Jaså, låtar? - Inspirerande låtar. Några jag kan.
- Jo, några har dykt upp. - Jaså?
Om man inte kan sova kan man ju lika gärna jobba, eller hur?
- Så, har du några? - Behöver du nåt?
Jag bara...
Jag bara undrade om du hade några som jag kan...?
Visst. Jo, jag hörde några idag som jag tyckte var bra.
Vad bra. Så spela den bästa.
- Den bästa? - Ja, den bästa. Är den inspirerande?
Det tyckte jag att den var, men det får du bedöma.
Då så. Nu kör vi.
En gång till?
Okej.
Vi spelar den några gånger till.
Nej, det behövs inte. Jag kan den.
- Vad menar du? - Jag kan den, Clive.
Otroligt. Du är otrolig.
Herregud, underbart!
- Då så. Nytt album? - Underbart! Ja, varför inte?
Och pappa vill att jag åker på världsturné.
- Va? - Ja. Sjuttio konserter.
Sjuttio? Nej, Whitney, nej. Din röst.
Jag saknar det, och pappa sa att jag klarar det.
Då pratar jag med pappa.
"Låt ert ljus lysa så att människorna ser era goda gärningar"
"och prisar er Fader i himmelen."
Matteusevangeliet, kapitel 5.
"Utmana icke ödet, emedan ni kan falla och bryta ändalykten."
Clive-evangeliet, kapitel 1.
Clive, du är jude.
Det var Jesus också. Åtminstone på mödernet.
UTSÅLT
Vem är det?
- Älskling! Jag har saknat dig! - Och jag har saknat dig.
Bobby Brown greps igår...
Efter att ha vunnit sin sjätte Grammy
stod Houston upp i rätten för sin man, åtalad för brott mot skyddstillsyn.
Trots alla Houstons och Browns problem, hans rehabtid
och rykten om att han varit med andra kvinnor säger paret att de är kära...
Det är Cissy Houston. Säg åt Nippy, Whitney, ms Houston att ringa sin mor.
Bakom den strikta fasaden är helyllesångerskans liv kaosartat.
Hej, Robyn. Whitney är lite upptagen nu, men hälsar
att ni får ses efter turnén.
- Whitney! - Whitney!
Backa, allihop!
Varför ställde du in konserten, Whitney? Är du hög nu?
- Har du tappat rösten? - Hallå, Whitney, är du hög?
- Hejsan! - Kom nu.
- Hej! - Hej!
- Hejsan. Hur är det med dig? - Det är okej.
- Fint att ses. - Hej, lilla gumman. Hur mår du?
Kom in. Hur var resan?
- Den var bra. - Var den det?
- Var är hunden? - Vilken hund?
Hon har pratat om din hund jättelänge.
- Jag har ingen hund. - Inte?
- Marble! - Ta den, Marble!
- Såja. - Kom tillbaka, Marble!
Snygg kille. Vem är han?
- Jag är en öppen bok, Whitney. - Visst.
Den behöver man starka glasögon för att kunna läsa.
Det där hade jag aldrig kunnat ana.
Samma här. Kom och sätt dig hos mig.
Jag vill att du också ska vara lycklig, min kära vän.
- Okej? - Ja.
Så den verkliga anledningen till att jag bad dig komma hit...
Kära Whitney, det är dags för mig att berätta för dig
att du behöver rehab. Förstår du?
Alla de problem som uppstår antyder att du inte kommer att vinna kampen
och att du underskattar hur livsfarliga droger är.
- Hör du vad jag säger? - Lägger du dig i artisters privatliv nu?
Artister som kom före dig, som Judy Garland eller Janis
förlorade alltid till sist. Du får inte göra så mot dig själv.
Du får inte.
Och hur sorgligt är det inte att...
Att du skadar din röst
att du skadar allt? Det är brottsligt.
Jag mår fint.
Det gör jag verkligen. Jag har det under kontroll.
Jag måste bara släppa loss ibland. Får jag göra det?
Titta här.
Du är på vartenda omslag. Och inte längre för musikens skull.
Jag slog Beatles. Jag slog Elvis.
Jag var den första svarta, helamerikanska, vitvänliga tjejen.
Men det är inte jag.
- Clive, jag offrade mycket. - Jag vet. Jag vet.
Men... jag kan inte bara låta det här vara.
Det här är en fråga om liv och död.
Du måste låta mig hjälpa dig.
Du lägger dig i.
Ta itu med det. Nu.
Vet du... i några av mina uppträdanden som du gillade allra mest
behövde jag hjälp.
För att kunna sjunga med gudarna behöver man en stege ibland.
Nej, Whitney.
Från den första gång jag såg dig visste jag att du inte behövde nån stege.
Gudarna var redan där.
Mamma! Jag vill ha en hund, mamma.
Vill du ha en hund?
Du kan få vad du vill, älskling. Precis vad som helst.
- Whitney... - Clive.
- Du har sjungit klart. - Det är över.
- Se vad du har gjort. - Nej, du.
- Hon mår dåligt, Bobby. Hon måste hem. - Nej, jag bestämmer här.
- Jaså? - Ja, och jag är trött på dig.
Alla kan se att hon är sjuk och måste hem.
- Så nu ser vi till att hon kommer hem. - Det säger du?
- Det blir bäst så. - Okej, visst.
- Vi borde väl fråga henne? - Prata med henne.
- Baby? - Ja.
Vill du åka hem?
För det kan vi, om det är det du vill. Vi kan alltid göra det.
Vill du åka hem, baby?
Nej... jag vill inte åka hem.
Där ser du. Jag tar hand om henne.
- Det säger du? - Precis.
Jaså, är det det du gör? Är det så här du tar hand om henne?
- Tänk på tonläget. - Jag behåller mitt tonläge.
Nip, jag vägrar att bara se på längre.
- Nu är jag trött på det här. - Jag tar itu med det här senare.
Varför ska jag sköta andras skit?
Du har rätt, baby. Och du ska till arenan snart.
- Du, jag är trött på dig, Robyn. - Och jag är trött på dig.
Han är inte värd dig, Nip! Han har aldrig varit värd dig.
Du, det här är över. Det är över, Robyn. Slut!
Och din pappa ligger på sjukhus.
Vad?
- Pappa? - Ja, han ligger på sjukhus.
Just det, baby. Jag skulle berätta det efter konserten.
Efter konserten.
- Visst. Jag lägger ner här skiten. - Nej.
Jag lägger ner, Nip.
Rob? Robyn?
Whitney.
Hej. Hej, pappa.
Du kan lämna oss.
Jag åker härifrån om ett par dagar. Du ska få se.
Nej, inte förrän läkarna säger att du får.
Du ska få den bästa vård som finns.
Jag måste härifrån, sköta om affärerna.
Nej, det måste du inte. Inte nu längre.
Pat sköter om allt nu.
Så du kan bara ta det lugnt och krya på dig.
Vad menar du? Pat?
Det är okej. Pat är min manager nu.
Du har tappat förståndet, flicka lilla. Jag har skött om allt i hela ditt liv.
Vem tror du tog hand om dig när mamma turnerade?
Bytte blöjor på dig?
Jag!
Så du ska inte ta över ett skit.
Det är redan klart.
- Det är över. - Jaså?
Alla miljoner du spenderade, då? Som du blåste på Bobby?
På rättegångar, advokater, dina privatplan.
Mina privatplan och mina pengar, pappa.
Jag har bestämt mig. Nu blickar vi framåt.
- Då får du allt skaffa en bra advokat. - Pappa?
Och betala tillbaka alla pengar du är skyldig mig.
Vilka pengar då?
Min del av skivkontraktet med Arista som jag förhandlade fram åt dig.
Jag skötte förhandlingarna, jag tog hand om det!
Som du tar hand om din nya fru genom att ge dig på mig?
100 miljoner dollar.
Det finns inga 100 miljoner.
De betalar per album, och jag har inte gjort några nya ännu.
Nästan alla pengar är slut.
Du svek mig, pappa. Och nu krossar du mitt hjärta.
Jag vet att du och Bobby har gömt undan dem.
Ge mig mina pengar, min prinsessa.
Nej! Jag är inte din prinsessa, inte nu längre.
- Inte nu längre. - Jaså?
Vi återbördar nu till jorden
vår broder John Houstons kropp.
- Hur länge har det varit så här? - Mamma...
Hej, älskling. Sötnos...
Allt är bra. Det kommer att bli bra.
Akta huvudet.
Du, gumman... Älskar dig.
Älskar dig.
Vi är alla långsamt på väg att dö
men man behöver inte delta i processen med sån entusiasm.
Du har åsamkat dig själv fysisk skada.
Ett enda misstag är allt som krävs.
Får man aldrig semester hittar man sätt att ta sig en.
Fyra månader.
Ett privat, säkert boende. Du kommer att övervakas noga.
Älskling!
- Hej, mamma! - Åh, älskling. Herregud!
Kom igen, sparka nu!
Kom igen, en gång till!
Håll ut, mamma!
Vi måste simma till kanten. Såja.
- Vi klarade det! - Vi klarade det!
Jag är stolt över dig, mamma.
Jag älskar dig, gumman.
Herre
ge mig styrka.
Skänk mig styrka.
Ge mig styrka.
Herregud, det är ju Whitney Houston.
Jag klandrar inte dig, Bobby. Det gör jag inte.
Drogerna fanns där innan du kom in i bilden. Vi hjälpte bara inte varandra.
Jo, men jag önskar att nån kunde säga det till media.
Du förstår
vad jag sökte i dig fanns inte där.
Ett hem var, utöver musiken, det enda jag önskade mig.
Men du förstörde det.
Mina föräldrar gjorde så mot varandra och jag lovade mig själv
att så skulle inte jag ha det.
Okej, okej.
Jag hör vad du säger.
Men jag finns fortfarande här för dig, Nip. Du...
- Vi kan väl tala ut om det här? - Ja.
Det är det vi håller på med. Vi talar ut om det.
Jag...
Adjö, Bobby. Ta hand om dig.
- Vänta. - Din dotter behöver dig.
Nip. Nip?
Du, Whitney? Baby?
- Hur ser mamma ut? - Grym. Visa dem nu.
Jag hoppas att jag minns hur man sjunger.
Jag också, det är ju Oprah.
Jag sa åt kapellmästaren att rätta sig efter dig.
Det är din comeback, du bestämmer tempot.
Tack, mamma.
- Då så. - Du klarar det. Du klarar det, Nippy.
Kom ihåg att du är min prinsessa.
Mamma...
Vet du, jag tror att jag bara ska vara mig själv.
Mina damer och herrar, en applåd för Whitney Houston!
Min själ gick inte att nå.
Det fanns ingenstans att fly.
Ingenstans att gå.
Den dröm jag haft förut.
Hade dött och allt var slut.
Mådde så dåligt som jag kunde må.
Det fanns ingen att lita på.
Trodde allt kunde knäcka mig.
Var låg min kraft gömd, säg?
Och jag vek mig.
Jag föll ner.
Men jag gick inte sönder.
Inget kan knäcka mig.
Var låg min kraft gömd, säg?
I hjärtat fann jag hopp.
Fann ett ljus som gav ljus.
Ut ur mörkret i min kropp.
Fann allt som behövdes, Gud.
Här djupt inom mig.
Här djupt inom mig, ja.
Tänk att jag skulle hitta ut.
Att all min kraft inte tagit slut.
Trodde allt kunde knäcka mig.
Var låg min kraft gömd, säg?
Så ofta tänkte jag att.
Undrar hur jag ska klara inatt?
Jag trodde jag nått min gräns.
Åh, gud...
Var låg min kraft gömd, säg?
- Jag tog mig genom mörkret. - Det är sant.
- Till det liv jag sökt. - Det är sant.
Och jag reste mig.
Jag höll mitt huvud högt.
Lade smärtan bakom mig.
Jag ska säga er.
Jag visste inte.
Mamma sa att inget kan knäcka mig.
Dionne sa att inget kan knäcka mig.
Clive sa: "Kom tillbaka och sjung, inget kan knäcka dig".
Er kärlek sa...
Er kärlek sa.
Att inget kan knäcka mig
Oprah sa.
"Vet du att du är älskad?"
Nu inser jag.
Min kraft.
Raring.
- Hur var jag? - Fantastisk. Du är alltid fantastisk.
- Alltid. Vi hörs på måndag. - De älskar mig fortfarande.
Det är min första idag.
- Okej. - Så... jag vill turnera igen.
Jag är sångerska, jag behöver sjunga.
Nå?
Vila dig lite nu.
Whitney Houstons comeback-turné går inte så bra för den ikoniska sångerskan.
Efter en konsert i Danmark krävde hundratals fans pengarna tillbaka.
Det stod snart klart att det fanns ett stort problem.
Hennes röstomfång hade minskat kraftigt.
Det gick bra inom en viss gräns
men när hon avvek från säkerhetszonen gick det illa.
Och Whitney har alltid utmärkt sig genom sitt enorma röstomfång.
Houston är en av historiens mest sålda artister. En sexfaldig Grammyvinnare
med en mezzosopranröst som gett henne smeknamnet "The Voice".
Whitney behöver nu mer än så...
FEBRUARI 2012
- Vi kör. - Okej.
Whitney Houston anlände just till Beverly Hilton.
Det spekuleras om ifall hon ska uppträda på Clive Davis Grammy-fest ikväll.
Ms Houston, titta hit!
WHITNEY KOLLAPSAR!
Ska du tillbaka till rehab?
Förbered dem på Home.
- Vet Clive det? - Ja, jag sjunger ikväll.
Det är nog ingen bra idé. Det är inte vad Clive vill och inte vad jag vill för dig.
- Såg du mig sjunga på Oprah? - Ja, jag såg dig på Oprah.
Jag såg dig även i Köpenhamn. Folk vill se Whitney Houston. Du satte den ribban.
Ja, jag vet.
Jag vet att jag inte är som förr. Men jag vet hur jag kan ta mig dit.
- Jag får inte missa det här. - "Det här"? En enda kväll?
Ja, den här kvällen. Att jag sjunger för dem.
Jag kan inte leva utan det. Jag tänker vara beredd, det behöver du också vara.
Om du är beredd så ställer jag upp.
- Men är du inte det... - Rickey...
Bara förbered dig för Home.
Jag tänker sjunga den och du kommer att gilla det.
Behöver det dammsugas?
- Är du nervös, mamma? - Nej, det här ska bli roligt.
I LOBBYN
Jag måste gå ner och skaffa lite mer honung.
Du kan väl gå till ditt rum? Jag ska göra mig iordning, okej?
Du kommer att bli så stolt över mig.
Jag älskar dig i all evighet.
I hela universum.
Precis så, älskling. Då så...
Herregud, Whitney! Får vi ta en bild, snälla?
- Får vi ta en bild med dig? - Visst.
- Herregud! - Tack så jättemycket!
Whitney, skulle jag kunna få din autograf?
Ja.
- Tack, Whitney. - Tack.
Te, tack.
- Tack. - Nöjet är mitt.
Kan man få en...? Jättestort fan.
Visst.
Det går bra, jag har en.
- Spencer. - Spencer...
Så det är alltså sant att du ska uppträda ikväll på Grammy-förfesten?
- Har du hört talas om det? - Alla vet det.
Det kommer massor av stora stjärnor.
Men du kommer att stråla klarast. Det gör du alltid.
- Tack. - Tack själv.
- Får jag berätta en sak för dig? - Javisst.
Jag såg dig live en gång 1994, på American Music Awards.
Jag var där som stolfyllare.
- Du, när du drog ditt medley... - Ja?
Jäklar i min lilla låda!
- Tyckte du om det? - Det är det bästa jag nånsin har sett.
- Åh, tack. - Enligt mig är du störst av dem alla.
Det var väldigt fint sagt. Verkligen. Tack.
Men det var...
Det var för 18 år sen, så...
Du är lika vacker som du alltid varit och sjunger säkert lika bra också.
Huset bjuder.
Vi ska göra ett medley för er.
Det har vi aldrig gjort förut.
Ett som handlar om kärlek.
Om allt vi gör för att få kärlek och allt vi gör för att behålla den.
Så jag ska sjunga för er
som tack för all kärlek ni har gett mig.
Och för den stora glädje det har varit för mig att försöka besvara den kärleken.
Kom igen, Nippy.
Tack!
Whitney Houston dog i februari 2012 i en drogrelaterad drunkningsolycka.
Hon blev 48 år gammal.
Hennes sju listettor i rad är fortfarande ett världsrekord
och hon är den enda svarta artisten med tre diamantcertifierade album.
Den kväll Whitney sjöng sitt medley nådde hon samma rekord som Michael Jackson
i att ha tagit hem flest American Music Awards på en kväll.
Hon är historiens mest prisbelönta sångerska.
Whitney var sin generations bästa röst.
Översättning: Annika Yberg Svensk Medietext.
Ansvarig utgivare: Michael Porseryd SF Studios