Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kdysi dávno žila, byla jedna kočovná rodina.
Hledali lepší život.
Pocházeli z velkého města,
ale došly jim peníze a museli město opustit.
Jedna velká sestra a jedna malá sestra.
Maminka a tatínek.
Dokonalí nebyli. Ale byli rodina.
...jako by to vzdali. Přitom statistiky mluví jasně.
Máme největší nezaměstnanost v celé zemi
a náklady na dávky
se oproti hrubému
domácímu produktu několikanásobně zvýšily.
Žijeme v domečku z karet,
a když začne padat jedna stěna, tak...
Riley, nemůžeme tě tu nechat.
Sama bys nepřežila.
- Přežila. - Myslíš?
- Co bys jedla? - Müsli.
Zůstaly tu tři krabice.
Tak jo, ty oříšku. Jedem.
Tohle je domov.
Ne, domov je tam, kde jsme my.
Slibuješ?
Jak se vám jede?
A ty teď budeš zase chodit do práce?
Hned asi ne, pokud nebudu chtít.
A víš proč? Protože zažijeme dobrodružství.
Víš, co je dobrodružství?
- Jako Tarzan? - Jo, jo.
- Jako Tarzan. - Opičky mám ráda.
Mami!
Lidé začínají být naštvaní.
Přišli o své domy, podnikání a nechtějí to nadále snášet.
Telefony vyzvánějí.
Spojíme se s Dennisem v Milwaukee...
Jerry, dnes si poslechneme příběh jednoho z volajících.
Musíme...
- Kdy si můžu zahrát? - Nikdy.
Proč?
Máš malý a hloupý mozek.
Jednou ti snad bude fungovat líp.
- Riley, půjč jí to. - Ani to neumí hrát.
Jenom mačká čudlíky.
- Promiňte. - Ano?
S manželem jsme měli napůl Kombo číslo 1,
ale bez bramoboráčků, ty jsme nechtěli.
Jo, takhle to funguje. Kombo stojí 7,99.
A je fuk, že něco nechcete.
Já za ty bramboráčky platit nechci. Předěláte to?
Jak jsem řekla...
Tak mi ty bramboráčky přineste.
Hned tu budou.
Mami.
Mary!
Hele, mami!
- Jmenuje se Cookie. - Zlato, to nesmíš dělat.
Podívej. Je moc krásná.
- Ráda ji češu. - Jp?
Je ze země jednorožců a je moc vzácná.
Je moc krásná.
Dnes ráno jsem se vzbudil a našel jsem tvůj vzkaz.
Chci od tebe odejít,
život si sám kaz.
Tak jsem si koupil basu piv
a budu ještě dlouho živ.
A i když se teď vrátit chceš,
tak si radši po svých běž!
Mně je bez tebe fakt líp,
budu si jen pivo pít!
Jo!
Tak jsme tu.
Co to má být?
Domov.
MANIFEST WEST
Kleště? Díky.
Co myslíte?
- Dáme pauzu? - Nejsem unavená.
Protože ty nejsi na žebříku.
Hlavní pravidlo manažerů.
Dávejte pauzy, jinak stávkujem.
Děkuju.
Hele, příšerko. Pojď si to dojíst.
- Nechutná ti? - Rajčata jsou hnus.
Co? Ne, jsou moc dobrý.
Kdy půjdeme do školy?
Třeba byste nemusely.
- Nechcete zůstat doma? - Děti do školy musí.
Dobře.
Tohle je škola.
- Cože? - Náš domov. Je to i škola.
Je to cokoliv chceme.
- Vážně? - Mary souhlasí.
Jaký předmět by ses ráda učila?
Asi dějepis.
Tak tedy dějepis.
Pracovali jsme
a nakoupili jídlo, které "někdo" vypěstoval.
Ve škole vás "někdo" učil.
Nedává to smysl.
Od teď rozhodujeme sami. My čtyři.
Tady jsme jenom my.
Je to naše.
- Co teď? - Nic. Vybuchlas.
Kdy vybuchneš ty?
Nikdy. Jsem Američan. Ty Talibánec.
Aha.
Raz, dva, tři.
"První kočovníci na západě neměli lehký život.
Své úspory utratili za cestu
a nic jim nezbylo.
Tito Američané
riskli vše kvůli nejisté lepší budoucnosti.
- Za chranicemi..." - Hranicemi.
Není tam CH, ale H.
"Za hranicemi bylo nebezpečné území."
Co dáme na naši vlajku?
- Třeba hvězdičky? - A kolik?
Čtyři.
Proč čtyři?
My jsme čtyři.
- Co piráty? - Takže lebku a hnáty?
Ne, ne, ne!
- Tvá sestra se kostí bojí. - Říkalas cokoliv.
Cokoliv, kde nejsou kosti a zombíci.
Žraloci?
Tak žraloci.
- Jsi jako muž se spoustou otázek. - To vypadá jak?
Jsi zamyšlený, mhouříš oči, jako kdybys měl zácpu.
Vážně?
Všechno dobrý?
Všechno je skvělý.
Vyhovuje ti to tady? Pomáhá to?
- Miluju tě. - Já tebe taky.
Základna objevena. Hledaný je na mušce.
Pozor. Je ozbrojený. Pošlete vrtulník. Končím.
Dobrý den.
Máte chvilku? Statik, stavební úřad.
Byl jsem tu před třemi lety na inspekci.
Už tehdy to málem aspirovalo na demolici.
Našel jsem tady nějaký materiál a něco jsem opravil.
- Elektřina tu asi nejde. - Ne, chceme pořídit solár.
- Telefon? - Je tu stará linka.
A kde máte septik?
Asi tady, myslím.
Jo.
Vidíte.
Asi únik.
Musíte tu nádrž vykopat ven, opravit nebo vyměnit.
- No tak... - V údolí jsou farmy.
Musíme myslet na možnou kontaminaci E. coli.
Předchozí majitel měl asi výjimku.
- To to mám vykopat sám? - Máte naviják?
- Ne. - Tak si ho pořiďte.
Ani hovno.
Ne, to vaše hovna mají lidé v pitné vodě.
Sakra!
Jak asi vypadají? Myslíš, že jsou žluté?
Nebo oranžové?
Jak to, že nevíš, jak vypadají opice?
Mary!
Mary? Mary!
Mary!
Říkala, že ne, ale asi jsem jednu našla.
Nejsou ve stromech?
Podle mě chodí ven v noci. Proto je nikdo nemůže vidět.
Znáte se?
Já jsem Eric.
Riley.
Tak, Riley, chceš jí to o těch opicích říct sama?
Nebo to mám udělat já?
Je večer před Díkůvzdáním, jela za námi naše rodina.
Susie navařila den předem,
krocana, brambory, koláč, všechno.
V noci jsem se vzbudil.
Slyšel jsem zespodu bouchání.
Jako kdyby u nás hrála dechovka.
Myslel jsem, že je to Susie.
Že ještě něco dělá v kuchyni.
A pak jsem zpoza svých zad uslyšel otřesné burácení.
- Byla to příšera? - Něco horšího.
To Susie chrápala.
To není pravda.
A pak jsem šel dolů, jo?
Lednice byla otevřená a nekecám,
byl tam chlap, co se cpal jídlem Susie.
A já mu říkám: To je naše večeře.
No, a co on na to?
"U souseda to měli lepší."
Řekl: "U souseda to měli lepší."
"Vypadni z mýho domu!"
Jo. A tak jsme se z Tampy odstěhovali.
Je tam moc bláznů.
Takové lidi by měli zavřít, jinak to nedopadne dobře.
- Bourbon? - Moc rád.
Hele, dědku. Dvojitýho. A na led.
Viděli jste medvěda, co se tu potuluje?
Běžte podél potoka a narazíte
- na malý vodopád... - Zbraně jsou hnus.
Mohou být hnus, ale když je člověk používá jen jako nářadí,
třeba jako šroubovák, tak nevadí.
Nebo jako kleště.
Taky.
Promiňte, jestli vám to vadí.
Nosím ji všude s sebou. Pardon.
Ne, my jsme zvyklí, v klidu.
Byla to chyba, jedeme domů!
Ne, holkám se tady líbí.
A mně taky, život je tu skvělý.
Co je mamce?
Nemusíme žít v normálním světě, a to je dobře.
Odjeli jsme kvůli tobě.
- Chápeš to? - Zvládne to.
Nejsme jako tihle lidé! Jedeme zpátky!
- Ráno to bude lepší. - Musíme to vyřešit!
Myslíš, že Eric tou zbraní zabíjí lidi?
Asi jo.
Kolik?
Deset.
Vážně?
Jo.
Střílí je do hlavy.
Jejich mozky jsou na padrť.
Podle mě nikoho nezabil.
Umíš to opravit?
Jo.
Do prdele!
Debilní naviják.
Kde mám sehnat debilní naviják?
Nezapomeň, co jsem říkal.
Nadechni se.
Vydechni. Pomalu.
A až budeš připravená...
Super!
Jde ti to samo.
Nechci strkat nos kam nemám,
klidně mě pošli do prčic.
Ale Alice ví, že je tu s námi?
Jo. Jo, ví to. V pohodě.
Alice je bipolární.
Před rokem učila první stupeň
a něco se stalo.
Spletla si žáka s něčím...
Bylo to těžký.
Tak...
Tak si dala pauzu, aby si odpočinula, dala se do kopy.
Dávají jí pořád nějaké prášky a chvilku zabírají,
ale ne na dlouho.
Ale tady je jí líp. Myslím.
Je to tu pro ni skvělé. Je šťastná. Jsme šťastní.
Hlavu vzhůru. Za chvíli z vás budou domorodci.
Kočovníci.
Jo. Jsme v dobrých rukou.
Máš naviják?
- Zlato, neotravuj. - Nemám.
Ale znám někoho, kdo má.
Já potřebuju pomoc.
Jak to vypadá? Drží?
Jo? Fajn.
Můžeš tu díru zadělat tmelem
a pak to tam vrátíme.
- Pane Daniku, nevím, jak... - Pan Danik? To je můj táta.
- Jsem Steve. - Tak Steve.
Sousede. Ty bys mi taky pomohl, ne?
Jo, jasně.
Ty seš docela drsňák, co? Jsi hustej.
Všichni odsud odchází.
Hele, Lano! Chceš být u navijáku?
To bych mohla?
Jasně. Jasně, že ne.
- Dáš si pivko? Tak jdem. - Jo.
Zmáčkni spoušť. Pomalu.
Dobře.
A pak?
Kopne tě to do ramene.
Kopne?
Dej si ji, založ si ji takhle, takhle sem.
- Tak jo. - Jo.
To bolí.
Málem mi to utrhlo ruku.
Tohle má ještě větší zpětný ráz,
na to přijdeš později.
Naše dcera jednu dostala v sedmi.
Ta blbka vystřelila bratrovi u hlavy.
Doteď pořádně neslyší.
Co dělal tvůj táta?
Pracoval v dolech, ale vyhodili ho.
- A teď? - Já nevím, je z něho asi farmář.
To je fajn.
Naši jsou strašně bohatí.
Žijeme tu, protože rádi lovíme a rybaříme.
Mohli bychom ale žít i v Beverly Hills.
A mít třeba bazén.
My jsme bazén měli.
Myslím opravdový bazén.
Ne nějakého chcípáčka.
Už se vrátíme?
Bojíš se? Chci ti ukázat něco krutýho.
Nechceš snad?
No tak jo.
Fajn.
- Super. - Jo, ujde to.
Chtěla bych si sem v létě dovézt zmrzlinovač.
- A co tady děláš? - Dospělácký věci.
Zmačkáš to!
Dej na ty stránky pozor. Jasný?
Jasný.
Občas tu piju tátovo pivo.
Vrátíme se.
Proč?
Slyšela jsem někoho kříčet, tak se vrátíme.
Jestli se ti nelíbím, mělas to říct hned.
Já jen...
Já to nechci pít.
- Chtěla jsem se kamarádit! - To jo.
Tak pij.
Musíš to vypít! Tak pij!
Hele! Vrať se!
Sama jsi to chtěla!
Já za to nemůžu.
- Já za to nemůžu! - Riley!
- Jasný? - Co je?
- Co se děje? - Riley.
- Jsi v pořádku? - Pardon.
Já nechtěla. Bylo to omylem.
Omlouvám se. Neměla ses hýbat.
Jen se o ni postarám. Chci se jen podívat.
Zkus s tím zahýbat.
Bolí to? Bolí tě to? Dobře.
Asi to bude výron, ale přežiješ to.
Riley.
- Co se děje? Co se stalo? - Mami.
Bože. Jsi v pořádku? Zlatíčko.
Byla to jenom nehoda, byla to nehoda.
Co ti udělala? Proč ti ublížila?
- Ale nic. - Cos jí udělala?
Byla to jenom nehoda. Jen jsme si hrály.
Tohle není hraní.
- Cos jí udělala? - Byla to nehoda.
- Omlouvám se! - Cos jí udělala?
Zlato, zlato, zlato... Nech toho.
Zlato. Podívej se na mě. Podívej se na mě.
V pořádku, je to v pořádku.
Je v pořádku. Koukej.
- Pardon. - Podívej.
Omlouvám se. Já jsem nechtěla.
- Omlouvám se. - Přestaň brečet!
Jasný? Už dost.
Omlouváme se.
Nějak vám to vynahradíme. A ona bude v pořádku.
- Je v pořádku. - Není v pořádku!
- Podívej se na ni.
- Dobrý. - Ne, to ne.
Půjdem.
Riley, jdeme.
Máma je nemocná.
Má rýmu?
Už se jí to stalo.
Nepamatuješ si to.
Pamatuju. Táta ji vzal k panu doktorovi.
A pak zas byla máma máma.
Tentokrát asi doktor stačit nebude.
- Tohle je hodně jiné. - Táta je taky nemocný?
Ne. Je jiný.
Přijde mi to jako věčnost.
Kdy jsem tě naposled viděla?
Děti už jsou velké. Musíte se ještě potkat.
Jenom nevím, kde teď jsou.
- Jsem tady. - To víš, děti.
Tak rychle rostou.
Jen se otočíš a bum, jsou z nich lidi.
Mami,
jsem tady.
Mary?
Ale já...
Jistěže jsi tu.
Promiň, zlato.
Nevadí.
Tohle jsem si vyrobil. To je moje dítě.
Mé jediné dítě. Na ty ostatní kašlu.
Tohle je moje zbraň do války, kamaráde.
Ne.
Je super, že tě tu vaši nechávaj tak pozdě.
Zamáčkni to, blbečku.
Já to koupil.
Chceš, abych ten sprej zničil?
Chceš taky?
- Jo. Tak jo. - Hele, opovaž se.
Uklidni se, je to jen sranda.
- Počkej, to myslíš vážně? - Co?
Čuchat? To je starý.
Musíš to vzít přímo, ten hadr je na nic, to ví každej.
- Odkdy? - Odjakživa.
Jestli chceš něco cítit, tak si to strč přímo sem.
Jestli se bojíš, udělám to sám.
Nech mě!
Demente!
- Tati? Je máma v pořádku? - Ano, je.
Jen je unavená, víš, jaká pak bývá.
Není lehké se o nás pořád starat.
- Neměla by k doktorovi? - Mamka doktora nepotřebuje.
Potřebuje klid. Zvládne to, slibuju.
Mami?
"Když sem přijeli,
v USA žilo asi 500 kmenů původních obyvatel.
Jak se běloši blížili na západ,
rostl počet násilných střetnutí mezi těmito skupinami.
Na začátku 19. století byla populace původních obyvatel 600 tisíc lidí.
A v roce 1890 už jen čtvrt milionu."
Kam odešli?
Umřeli.
Proč?
Zabili jsme je.
- Riley, tvá sestra... - Je to pravda.
Tvá sestra to nechce.
"Zbývající kmenům bylo zábrano jejich území
a šli do rezervací,
kde jich kvůli hladu další tisíce zemřely."
Riley.
Proč je zabili?
Mami.
Riley?
Tys vytrhala ty stránky?
Můžeš se mi přiznat.
Řekni mi pravdu.
Dneska končíme.
Vypadáš dobře.
Vážně?
Teď!
Hele! Ty!
Ihned sem pojď!
- Naser si! - Ty si naser!
Dějepis je důležitý, protože se učíme o vagínách a penisech,
co zemřeli už velice dávno.
Dřív se dospělí oblékali do kondomů a děti...
Mami. Potřebuju tričko.
Jsou v pračce.
My pračku nemáme.
Už dávno ne.
Co to plácáš?
Ale nic.
Tak promiň.
Co to děláš?
Jsem červík!
To je ale blbost.
Tak jdeme, holky.
Kde je mamka?
Nepojede.
Jak to víš?
- Nářadí? - Doprava.
- Co to děláš? - Sklapni.
Riley! Já chci taky.
- Dej mi! - Pusť to.
Ne! Mamka by mě nechala.
Máma tu není!
Ahoj. Všechno v pořádku?
Riley se nepodělí.
Ale máme tu toho dost.
Jen se poděl,
platím já.
Vás sem tu ještě neviděla.
Žijeme v horách.
V horách. To zní moc fajn.
Jo, někdy je to nuda.
Nejsou tam žádné děti, kromě jedné holky, co bouchla Riley.
A už dobrý?
Mamka jí za to dala facku.
Mary!
Už je to dobrý.
Mamka nikoho nebouchla.
- Občas se mamky bojím. - Sklapni!
Když jsem byla malá, mí rodiče se hádali.
A bála jsem se.
A taky někdy někoho bouchli.
Mamka vám ubližuje?
Nebojte se.
Dobrý. Musíme jít.
Mary, jdeme.
Mohla bych vám pomoct.
Co to děláte, sakra?
Nehrabte na ně.
Ptala se nás na mamku.
Do auta.
- Ale my jsme... - Ihned.
- Cos jí říkala o mámě? - Já jsem nic neřekla.
Třeba Reagan.
Řekl: "Budujte slunná města na kopcích."
Jo? To si přečetl v Bibli. Ale řekl to dobře.
Byl výbornej.
Město na kopci, to zní fajn.
My jsme to město na kopci, jo?
To jsme my. To jsme prostě my.
- To budujeme. - Jo?
- A oni to nechápou. - Jo. Kdo?
- Kdo? - Přece blbý elity.
Posloucháš mě vůbec?
Nejsme onuce.
Omlouvám se.
- Nevím, co to se mnou je. - Zlatíčko.
- Potřebuju doktora. - Na to nemáme peníze.
Tady se vyléčíš. Vždyť se ti tu líbí.
Vždyť to pomáhá.
Ahoj, máš doma rodiče?
- Co potřebujete? - Pane Hayesi. Loraine Millerová.
Jsem sociální pracovník.
Aha.
Dostali jsme upozornění ohledně vaší rodiny.
Jako od koho?
Můžeme dál?
Zápis v trestním rejstříku?
Ne.
Trestáte svoje děti?
Ne.
Teda ano. Pokud zlobí, tak jo, ale nebijeme je.
Vy se ptáte, jestli bijeme naše děti?
To jsou standardní otázky.
Když se zraní,
máte připravenou lékárničku, abyste jim poskytli pomoc?
Jo. Máme tu lékárničku.
Můžu ji vidět?
Jistě.
Máte nějaká vysvědčení děti?
Děti se učí doma. Moje žena je učitelka.
- Aha, máte titul? - Ano, studovala v Kalifornii.
Promiňte, já bych to ráda slyšela od ní, děkuji.
Paní?
Učila jsem na střední škole v Kalifornii,
ale odešla jsem, abych si dala pauzu.
Mám aprobaci i na základní školy.
Mám přinést diplom?
To by moc pomohlo.
Několik rodin tu učí děti doma.
Obvykle dostáváme reporty
z přezkušování, které nám rodiče pravidelně zasílají.
Jistě.
Jo. Mám to.
Tak jo.
Potřebuji s dětmi mluvit o samotě,
máte tu nějakou místnost?
A tohle má být co?
Želva bez krunýře.
To je moc hezké.
Nemusíte se mě vůbec bát.
Jsme v loji?
Nikdo v loji není.
Tak proč tu jste?
Abych pomohla. Proto.
Co to znamená?
Jsem tady, abych pomohla vašim rodičům,
abyste žili v tom nejlepším možném domově.
Pomáháte hodně lidem?
Ano.
Riley?
Chtěla bys mi něco říct?
Vždycky to tak trvá?
Můžeme ven?
O čem jste mluvily?
Co vám řekla?
Pomůže nám.
Jak nám pomůže?
Riley!
Pomůže mamce!
Riley, musíš jí říct, že jsi lhala.
Rozumíš mi?
- Já nelžu. - To je jedno!
Pane a paní Hayesovi, vzhledem k šetření, které tu bylo provedeno,
je nejlepší dočasně umístit děti
do našeho ústavu a zahájíme podrobnější vyšetřování.
Ne, to ne. Máte pomoct mamce! Řekla, že mamce pomůže.
Dcera nemluvila pravdu.
Prosím. Já to nechápu.
Pojďme se posadit.
Madam, uklidněte se. Posaďte se.
- Nesahej na mou ženu. - Proč mám nějak jet!
Máte pomoct mámě!
Já nejsem děcko! Nemluvte se mnou jak s děckem!
- Klid. - Chceme ti pomoct.
Ne! Jste lhářka! Říkala jste, že pomůžete mamce.
To nesmíte! Riley!
To nesmíte!
Riley!
Začíná druhá polovina hry.
Neboj se. Drž. Počkej. Dobrý.
Tak. A je to.
Víš, že přijedou, viď?
Jo, vím.
Riley.
Přijedeš pozdě.
No tak, vstávej, pojď.
Máma Carol říkala, že půjdem o víkendu do parku.
Přestaň jí tak říkat, jen se o nás stará, než se vrátíme.
Čau. Super tričko.
Dík.
Co máš k obědu?
Já nevím.
Vyměníme?
Tak jo.
Dík.
Ona ti oběd nedala.
Ne, já vím. Zavolám zpátky. Počkej.
Hned ti zavolám.
Mary, jsi v pořádku?
Jsem Talibánec.
Riley, ihned sem pojď.
Co asi dělají mamka s taťkou?
Asi jsou doma.
Přijedou na návštěvu?
Ne.
Máma Carol říkala, že jo.
Hodně štěstí, zdraví!
Ne!
Holky. Je tu.
- Tati! - Ahoj!
Moc rád tě vidím.
Ani mě neobejmeš?
Tak dobře.
To je ale stisk!
Co to oko?
- Byla to nehoda. - Ubližujou ti?
Ve škole se porvala s děvčaty.
No, kdo si dá pizzu?
Přijede máma?
Ne, máma nemůže.
Ale mám vám říct, že vás má moc ráda.
Co se děje? Ty už to nejíš?
Od kdy?
Tohle je přece nejlepší.
To je hnus.
- Tak vidíš. - Takže mluvíš.
Co škola?
Musím chodit do nové.
- Do nové, proč? - Je to stejný kampus.
Já to nechápu.
Je ve speciálním programu,
kde je větší počet asistentů.
Pro blbečky.
Riley, ty nejsi hloupá.
To nedává smysl. Vždyť skvěle čte. Školu má ráda.
Co to je?
- Mé léky. - Na co?
- Na mozek. - To je metylfenidát.
Bere jen malé dávky. Mary má totiž ADHD.
Je to malá holka. Má svou osobnost.
Na to musíte mít naše povolení, ne?
V tomto případě ne.
Náhradní rodina a lékaři se na tom shodli.
No, a pomáhá ti to?
Když ti to nakázali, tak je brát musíš. Dobře?
Dobře.
Promiňte, musím si odskočit.
Pomalu se rozlučte.
Hele. Mám pro vás dárek.
Co to je?
Mám to v autě. Chcete to vidět?
Nepočkáme na Loraine?
Spíš ne.
- Já tam mám léky. - Nepotřebuješ je.
Takhle jsi dokonalá. Jdem.
Dobře.
- Rychle, nastup si. - Kde je ten dárek?
Nechal jsem ho doma.
- Rychle. - Tati?
- Tak si to napiš. - Co?
Napiš si to na papír, abys zase nezapomněl
ten dárek.
- Tati! - Dobrý nápad.
Co?
Můžu jet vepředu?
Jste připravené?
- Jo. - Tak dobře.
Kdo pustil prdy?
Bylo to "kdo pustil psy ven".
- To mi táta neřekl. - To moje je lepší.
Neměl bys už jít?
Kam?
Přece do práce.
Je neděle.
Můžeme si přece hrát s dětmi.
Nenechávám je celý den koukat na telku.
Mám úkoly.
Úkoly?
Musím si promluvit s tvou učitelkou.
Kolik vám toho dává. Beztak to pak ani nečte.
- Vždyť nemáš... - Ne, dobrý. Já je nechci dělat.
Co k tomu říct? Je to pracant.
Máte hlad?
Vždyť nemáš úkoly!
Sklapni. Ticho.
- To je hloupost! - Mary, ticho.
Nechceme ji naštvat.
Vždyť nejsme v našem starém domu, proč to předstíráme?
Dave.
Kde je jídlo?
Vždyť jsme ho koupili.
Alice.
Nic se neděje, nic se neděje!
Vtrhnou nám sem.
Zlato, jinak sem přijdou, ano?
Pane, jste obklíčeni.
Alice, dokud tu jsou děti, tak dovnitř nepůjdou, ano?
- Tys mi lhal! - Máme s sebou lékařskou pomoc.
Komunikujte s námi.
Pavouku, ozvěte se.
Vypadá to, že jsou v přesile.
Asi mají i dělostřelectvo.
JSTE V TELCE
NA JAKÉM PROGRAMU?
NA VŠECH
Pane Hayesi, tohle musí přestat.
Nemáte to pod kontrolou. Myslete na svou rodinu.
Proč to každý večer dělají?
Abychom nemohli spát.
Chtějí, abychom odjeli.
Mary.
- Co? - Bicí nebo kytara?
Musíš rychle, bicí nebo kytara?
Kytara.
Tak dobře.
Opatrně.
To bolí.
Máma Carol říká, že cop má být pevný, ať nevypadám jako flákač.
Ona ti říkala flákač?
Jo.
Máma Carol je kráva.
Dáš si taky trochu?
Vážně?
Jasně. Proč ne?
Počkej. Musíme si připít. Ťuknout si.
Na kočovníky?
Jasně. Na kočovníky.
Bude mi to chutnat, až budu starší?
Ne. Jen si na to víc zvykneš.
Máš nějakej plán?
Ne.
Ale líbí se mi to.
- Co? - Že jsme tu všichni.
Jo. Mně taky.
HISTORIE AMERIKY OD POČÁTKŮ DO ROKU 1987
Je tam jídlo?
Tísňová linka.
Dobrej, chtěl bych dvě se šunkou,
krůtí sendvič a jeden salámový?
- Tati. - A ten salámový bez rajčat.
- Žertujete? - Nežertuju.
Nemám jiné číslo a děti mají hlad.
Pane, my nedoručujeme sendviče.
Tak řekněte nějakýmu tomu chlapovi
před mým domem, ne?
- S kým mluvím? - Tady Dave Hayes.
Nechte to u dveří. Myslím to vážně.
To mě ani nepustíš dál?
Takže jsi sbalil děcka a odkráčel s nima?
- Tak nějak. - A pak
ses vrátil sem.
Jo, nebylo nám tu bez nich dobře.
Děti patří k rodičům.
Šerif měl tiskovku.
Že prý jsi na ně střílel, když přijeli.
Vystřelil jsem jednou do vzduchu. Nic víc.
Odpřísáhnu, že by ses stejně netrefil, i kdybys chtěl.
A taky je fakt,
že máš plnej dvorek poldů, co tě neznaj osobně.
Steve protestuje, má dokonce i transparetny.
Začali přespávat před stanicí.
Podle mě je hlavně rád, že je v telce.
Bůh mu žehnej. Takže jsme poslední žijící klan, co?
A zemřete jako mučedníci na kříži.
To si nejsem jistý.
To neříkej lidem z telky.
Každou chvíli o vás mluví,
všude samý expert.
- A je někdo na naší straně? - Většinou jen kreténi.
No, my kreténi jsme pyšní,
musíme držet spolu.
Co sis odsud odnesl?
Že děti patří ke svým rodičům.
Ne, já myslím odsud,
z tohohle místa.
Myslel jsem, že uniknu normálnímu světu.
- Co proti němu máš? - To on má něco proti nám.
Ale je to náš svět, víš?
Žijeme v něm.
Jenom ses přestěhoval do hor.
Pomůžeš nám?
Promluvíš s nima? Řekni jim, že nejsme zlí.
Když jsem byl na vojně,
zavřeli nás
do jedné místnosti a hodili k nám slzný granát.
Bylo to rychlý.
Hned jsme oslepli.
Rána ti naruší vnitřní ucho, takže se neudržíš na nohou.
Dospělí chlapi zvraceli jak alíci, pak už z nich lezla jenom žluč.
Představ si, co to udělá s dítětem?
Co budem dělat?
Nech mě ty děti odvést.
Dneska.
Na čí jsi straně?
Vtrhnou sem, Dave.
Nevím kdy,
ale přijde to.
Ty mě chceš připravit o mou rodinu?
Musíš s tím přestat.
- Musíš ustoupit. - Ne, ještě ne.
Dave, ne.
- Tati. - Zlato. Má pravdu.
O čem to mluvíš, sakra? Co tím chceš říct?
Ty se jich chceš vzdát?
- To chceš? - Dave, dost.
Myslíš, že to neberu dost vážně? Tohle je můj dům!
Došlo ke střelbě!
Vypadni!
- Schovejte se. - Nemluv na mý děti!
- Holky, nahoru! - Dave.
Vypadni z mýho domu! Vypadni.
Ustup. Ustup od těch dveří.
Běž!
Vypadni z mýho domu, Ericu!
Sakra!
Tati.
Bože, ne.
Alice.
Ne, nikam, nikam. Buď tu se mnou...
Rozumíš?
Holky, pojďte sem. Mluvte na ni.
Mami, prosím. Prosím.
Mluvte na ni!
Už mě nepotřebujete.
Už jste veliké.
Slib mi, že nás neopustíš.
Slib mi to!
Běžte odsud, běžte pryč.
Zlato, všechno je dobrý.
Zastřel každýho, kdo projde dveřma.
Rozumíš mi? Rozumíš?
Zlato. Všechno je v pořádku. Zůstaň se mnou.
Všechno je v pořádku.
Neumírej. Budeš v pořádku. Vše je v pořádku. Slibuju.
Pane, jste všichni v pořádku?
Zastřelils mi ženu!
Hajzle!
Nestřílejte. Nestřílejte!
Proč nás nenecháte na pokoji?
My chceme jen žít! Nic víc nechceme!
Hajzle!
- Tati! - My chceme jen žít!
Nic víc!
- Copak nesmíme? - Tati!
- Co? - Dost!
Chceš se dívat, jak máma umírá? To oni! Střelili ji!
A přijdou sem a vezmou mi ji!
- Ne. - Sklapni a poslouchej mě.
Ty poslouchej mě. Nikdy neposloucháš. Máma potřebovala pomoc.
Za to oni nemůžou.
Ty ano.
Už nikdy nebudeme rodina.
Tohle už není domov.
Tohle není domov už dlouho.
Ale tohle místo z nás rodinu nedělalo.
Nikdy.
Promiň.
Kdysi dávno žila, byla jedna kočovná rodina.
Hledali lepší život.
Jedna velká sestra a jedna malá sestra.
Maminka a tatínek.
Dělali mnoho chyb.
Ale snažili se.
Měli dům na vrcholu hory.
A smáli se a rybařili
a pěstovali si zeleninu.
Většinu dní byli šťastní.
Kromě těch dnů, kdy byli smutní.
Dokonalí nebyli.
Ale byli rodina.