Der er et samspil mellem fortællerne og publikum.
Ser det jediagtigt ud?
Folk føler virkelig dybt for "Star Wars".
Folk, der er vokset op med det, føler sig virkelig forbundet med det.
Jeg føler, at folk er dybt optagede af, -
- at det bliver gjort rigtigt og bliver behandlet med respekt.
Det betød så meget for dem, og de vil gerne se mere -
- og føle, at det hele hænger logisk sammen.
Vi er heldige at have Lucasfilm og Kathy -
- og hele gruppen omkring os, for de støtter os utroligt meget.
Anflyvende fartøj, identificer dig.
John gav mig manuskriptet til sæsonafslutningen. Jeg var vild med det.
Der var masser af action, masser af karakterudvikling og masser af følelser.
Der blev introduceret en ny figur til sidst. I manusset hed han Plo Koon.
Og jeg vidste, Plo Koon var en jedi, som var med i prequel-trilogien.
Jeg tænkte: "Hvordan skal det laves?" "Kom her. Jeg skal lige tale med dig."
Og så sagde han, at det faktisk ikke var Plo Koon, -
- men at det skulle være Luke. Det rystede mig en smule.
Jeg spurgte, for jeg har kendt Jon længe: "Seriøst? Mener du det?"
"Bringer du ham tilbage?" Han sagde: "Ja."
Der var navneforbud. Nu siger jeg det for første gang: "Luke Skywalker."
Vi måtte ikke sige det.
Vi får Plo Koons præstation, og så har vi en masse muligheder i postproduktionen.
Selv nu, når vi taler om det, så bruger vi dæknavnene. Vi siger ikke de to ord.
Hvis der er en i galaksen, man gerne ser tage barnet fra mandalorianeren, -
- så må det være Luke.
Jon og jeg plejer at tænke, at hvis vi er enige om noget, -
- så plejer det at blive godt. Men havde jeg været imod Luke-ideen, -
- ville Jon have respekteret det, men det føltes rigtigt for os begge to.
Selv Kraften, som bevæger sig omkring ham.
Hver gang tager du et skridt fremad.
Jeg gik fra begejstring til at være tynget af ansvaret for den her figur.
Ud over alt det tekniske med hvordan vi skulle skabe den unge Luke Skywalker, -
- så havde vi et ansvar for, at det skulle fungere i "The Mandalorian".
Det er let at forestille sig, at man placerede Luke i "The Mandalorian", -
- og det så ville overtage alting.
Vi talte meget om, når vi skrev, når vi filmede, når vi klippede, -
- om hvor meget Luke skulle være med. Vi skulle finde balancen.
Han betyder meget for plottet. Han er ikke hvem som helst.
Ingen af figurerne er jo imponerede og siger:
"Det er Luke Skywalker. Han smadrede dødsstjernerne."
Sådan er de ikke. Han er en jedi. Han er en mytologisk figur, -
- for ingen af dem har mødt en jedi.
Det var interessant. Jeg følte, ligesom Jon og Dave, -
- at det var en balance, vi kunne finde.
Vi kunne passe det ind i "The Mandalorian" -
- og stadig udvide horisonten lidt.
Det var en detaljeret diskussion. "Skal det være ham?"
"Hvordan kan det være ham?" Man vil jo nægte at tro det, -
- uanset hvor tydeligt vi gjorde det.
Man tror ikke på, at det vil være ham, når han tager hætten ned.
Det skud skulle bare virke, fordi ønsket ville gå i opfyldelse der.
"Er det virkelig Luke?"
Vi ville have Mark Hamill med, for uden ham er det ikke Luke.
Man kunne løse det teknisk, men vi ville have den ægte vare.
Mark skulle være her, for han er Luke.
Jeg blev kontaktet af Jon og Dave, -
- som inviterede mig over for at se "The Mandalorian".
De ville gerne høre min mening om det. Jeg burde straks have lugtet lunten.
Jeg tog derover, -
- og de bad mig lægge stemme til en i cantinaen.
Jeg er dusørjæger. Jeg søger arbejde.
Dusørlavet opererer desværre ikke længere fra Tatooine.
Han har tit små cameo-roller på andre "Star Wars"-projekter.
Hvordan takker vi dig? - Ved at vinde krigen.
Det gav mening at hive ham ind.
Vi begyndte med at vise ham nogle ting, og det var ikke ude endnu.
Vi viste ham første afsnit med afsløringen.
Han var virkelig fænget af det. Han var vild med det.
Han var vild med den retning, vi gik i. Vi fortalte ham om vores planer.
Det giver ikke mening at kæmpe imod, min søn.
Mellem den oprindelige trilogi og de efterfølgende film er der et hul, -
- hvor der er en masse ufortalte historier.
Jeg regnede med, at de ville hyre en skuespiller af passende alder.
"Hvem mon de får til at spille Luke efter 'Jedi-ridderen vender tilbage'?"
Da de sagde, de ville bruge Marvel-filmenes foryngelsesteknologi, -
- var jeg helt lamslået. Jeg måtte lige tænke over det.
Men det var jo virkelig en helt uventet mulighed, -
- men som nærmest var mit ansvar.
"Hvis de gerne vil have mig med, hvordan kan jeg så sige nej?"
I julen, i december 2019, kørte Jon og jeg hen til Mark.
Vi havde manusset med. Og vi havde Lukes kostume med.
Og vi havde Grogu med. Mark var så venlig. Vi kom indenfor.
Jon og jeg sad sammen med Marks kone, mens han sad og læste manusset.
Vi var meget nervøse. Det var jo ikke sikkert, han var interesseret.
Han er påpasselig med sin figur og med rette.
Peyton og jeg prøvede at bevare roen.
Vi er fans, så den slags øjeblikke ...
Selv når man vænner sig til det, er der øjeblikke ... Det er surreelt.
Han kom og var begejstret.
Jon var så lettet, da det skete.
Når man kan mærke, at det er vigtigt, så ved man, at man er på rette vej.
Hvis vi kunne klare det, ville det betyde så meget for så mange.
Især for Mark. At lade ham komme med og vise Luke i det her øjeblik -
- og lade det være en hyldest og kulminationen på to sæsoners historie -
- om det her lille barns rejse.
Vi vil mødes igen. Det lover jeg.
Mark var begejstret, og han var på. Han var klar til at se, -
- hvordan magien skulle skabes. Det skulle vi så lige regne ud.
Vi inddrog Kathy Kennedy meget tidligt i processen.
Kathy er en god producer, -
- og producere kan få ting til at ske, -
- som er spændende rent kreativt for historiefortællerne.
Ikke alene ved hun, hvordan man skaber et miljø, -
- hvor vi har alt, vi har brug for, for at eksperimentere og være kreative.
Hun ved også, hvordan en ide kan udvikle sig, -
- og hvad det kan betyde, hvis det bliver gjort rigtigt.
En af de store udfordringer med den her serie er, at vi er ambitiøse.
Vi forventer, at det skal se lige så godt ud som filmene.
Det handler dels om at arbejde med talentfulde og erfarne kunstnere -
- og give dem scenerne på en meningsfyldt måde, hvor de forstår, hvad der skal til.
Det unikke ved teknologien bag visuelle effekter -
- eller teknologi, der kan bruges til det, -
- er, at det kan komme forskellige steder fra.
Det kan komme fra den teknologiske verden eller en kælder.
At være åben over for at blive inspireret -
- til banebrydende teknologi hvor som helst fra er meget det, vi gør her.
Da vi fandt ud af, at vi ville have en yngre Luke, kiggede vi på teknologien.
Der er nogle veje, man kan vælge.
De overlapper lidt, men for at holde det enkelt, -
- så kan man lave en figur helt i CGI baseret på scanninger og gamle optagelser.
Sådan lavede de Grand-Moff Tarkin.
I har overgået alle mine forventninger.
Det er ret let at se, hvad det er, men de nye værktøjer og regnekraften gør, -
- at det meget hurtigt bliver bedre.
Så er der en anden teknik, hvor en person ordner det -
- ved at male over rynkerne og så videre.
Så er der deepfake, hvor man bruger machine learning -
- til at uddrage resultatet fra en enorm mængde ...
... billeder.
Man giver maskinen billeder enten fra internettet eller som os fra optagelser, -
- vi har af den figur på den tid, -
- og det giver os så et arkiv af udtryk, ansigtstræk, udtryk, lyssætninger.
Og når så skuespilleren spiller, -
- så finder den kunstige intelligens ud af, hvad udtrykket svarer til -
- i vores arkiv med ansigter.
Man erstatter det ansigt, man filmer, -
- med et realistisk billede, som maskinen udvælger.
Ved at få det til at passe sammen skaber man illusionen af en yngre version, -
- men det er bare fotografier, der er udvalgt af en utrolig robust algoritme, -
- som udvælger den rette blikvinkel eller det rette udtryk fra arkivet.
Vi kiggede på de tre teknikker.
Jon var meget interesseret i, hvad teknologien kan nu.
Han fik Landis Fields installeret på mit kontor -
- som sit eget lille innovationsværksted, hvor han rodede med deepfake.
"Lad os se, hvor langt vi kan nå. Kan vi bruge en version af deepfake i serien?"
"Er det sådan, vi får det til at ligne?"
Landis er en genial art director, designer, digital modelbygger -
- og lidt en gal professor.
Han er lige præcis sådan en type, som vi elsker på ILM.
Vi låste ham inde. Seriøst. Vi låste ham inde for at holde det hemmeligt.
Og Landis sad bare ved sin maskine.
Han sad bare sådan her dagen lang.
Og han har en hel kommandocentral, -
- som kører deepfake-tests igen og igen.
Alle kan downloade softwaren og forsøge sig med deepfake-billeder.
Når du har softwaren, skal man give den data til at opbygge ansigtet.
Så med Mark Hamill brugte vi optagelser fra de originale film.
Vi har adgang til 4K-versionen af serien, så vi gav den så mange data som muligt.
Da det var første gang, vi brugte teknologien, -
- fandt vi også interviews med Mark på nettet.
Alt, som kunne give os nogle data, vi kunne bygge ansigtet af.
Vi kan ikke gå tilbage i tiden og filme Luke, som vi vil.
Vi skulle bruge nogle meget specifikke billeder.
Jeg gennemsøgte internettet og fandt gamle interviews med Mark Hamill, -
- som var meget velbelyste.
Der var mange detaljer, vi fokuserede på.
Man skal stole på, at teknikerne får en til at se ordentlig ud.
Sådan som deepfake-teknologien var på det tidspunkt, måtte vi ty til -
- de velafprøvede teknikker mere end deepfake.
Vi ville fokusere på foryngelsesteknikken.
Jeg brugte foryngelsesteknologi i "Ant-Man"-filmene.
I den første af dem foryngede vi Michael Douglas fra 70 til 40 år.
I den anden gjorde vi det med Michael, Michelle Pfeiffer og Laurence Fishburne.
Det var et firma, der hedder Lola, der lavede det meste af foryngelsen.
Vi talte med Lola om det, -
- og de var til stede under optagelserne.
Vi havde to skuespillere. Mark Hamill og en dubleant, der hedder Max.
Vi filmede dem begge to, og vi havde filmet Max sammen med skuespillerne før.
At finde ham var vildt, for vi skulle arbejde med Sarah Finn og sige:
"Vi skal finde en, som ligner Mark lige efter 'Jedi-ridderen vender tilbage'."
Men man kan ikke avertere efter det, så vi samlede en liste af passende folk, -
- og så aflagde han prøve til en anden rolle.
Til sidst sagde vi det. Han var en god samarbejdspartner.
Da vi øvede det, var du lidt til højre.
Jeg vil gerne have dig i midten.
Vi så hinanden spille scener, og så prøvede vi at matche hinanden.
Jeg kiggede på skærmen, og billedet er jo småt, -
- men jeg tænkte: "Han ligner mig, mere end jeg selv gør."
Det var uhyggeligt med ham. Og han er en god skuespiller.
Det, der er mere magisk end teknologien, -
- er at se Mark lære en at være en yngre version af ham selv.
Hvis man fjerner værktøjerne og alle processerne, -
- så er det bare en smuk, rørende ting.
Kom, lille ven.
Jeg ville virkelig gerne kunne tale med den syvårige version af mig selv -
- for at minde mig selv om, at jeg skulle tænke over, hvor jeg var.
Måske er det min indre englænder, som gjorde, at jeg kunne være professionel.
Jeg bad ikke om at få et billede med ham eller sagde:
"Jeg er en kæmpe fan", men inderst inde havde vi det alle sådan.
Okay. Se, hvem der kommer tilbage. De er på vej ned ad gangen.
Vi filmede Mark på settet -
- til broen om bord på den kejserlige krydser i rotunden.
Vi lod ham styre skuespillet.
Og så lige bagefter gik vi over til vores lyssætningsanlæg, ægget.
Og så genskabte vi alt det, han lige havde gjort.
Fordi vi adskiller de to ting, får vi ultrahøjopløselige billeder af ham -
- og har fuldstændig kontrol over de tekniske detaljer -
- hvad angår lyssætning, positionering og timing.
Så kan vi tage de to skuespilpræstationer, den fra settet, og den fra ægget, -
- og bruge dem til at opnå det endelige resultat.
Ægget er en konstruktion med tusinder af LED-lys, -
- som vi kan styre og bevæge.
Vi kan sætte lyset, så det passer til settet. Lyset kan interagere.
Det er ikke så forskelligt fra rotunden.
Vi optog en replik. Og så så vi det igennem og klippede en lille scene, -
- så Jon og Dave og Peyton kunne vælge en replik.
Derfra gav vi det så til Lola og Trent hos Lola.
Så programmerede de det ind i ægget. Vi filmede, mens de programmerede ægget.
Vi var nødt til at lave det på én dag.
Én dag med Mark. Én dag med ægget.
Det var en meget lang dag. Og det var jo hemmeligt.
Alle, der ikke behøver være her, skal være rare at gå. Tak.
Selv mens vi filmede med de her figurer på settet, -
- så var de fleste ude at filme Robert Rodriguez' afsnit i Simi Valley.
Filmholdet, der skulle blive og filme, når Mark Hamill kom på settet, -
- skulle være det mindst mulige hold, som stadig kunne få alting i kassen.
Det var for at have en chance for at holde det hemmeligt.
Jeg sagde: "I skal ikke være bekymrede."
"Jeg har lært at holde på en hemmelighed."
Hemmeligheden fra "Imperiet" måtte jeg holde på i halvandet år.
Men det var før de sociale medier.
Jeg sagde: "Der skal kun én person til, som behandler filmen, -
- som korrigerer farver ... Der er så mange variabler og ubekendte."
"Én person, som ser det og skriver om det på de sociale medier."
Alle bed negle til den bitre ende.
Hver dag, indtil afsnittet kom ud, -
- googlede folk "The Mandalorian", -
- for at se, hvad der lå derude.
De dobbelttjekkede den ene figur, som vi vidste, bare ikke måtte blive afsløret.
Alle vidste, at Rosario skulle spille Ahsoka.
Alle vidste, at Temeura skulle spille Boba.
Alt slap ud. Vi offentliggjorde intet. Men der kommer små lækager.
Man vil bare have skibet i havn, inden det hele er for sent.
Vi skulle holde Mark hemmelig. Vi skrev vildledende ting i manusset -
- og lavede tegninger, der ikke lignede Luke -
- og midlertidige visuelle effekter, hvor det var Plo Koon-figuren.
Hardcore-fans ved godt, at Plo Koon er min yndlingsjedi.
Og hvis manusset slap ud, -
- ville mange tænke: "Selvfølgelig. Dave kan godt lide Plo Koon."
Det var et kompliceret væv af løgne.
Vi fik lagt et digital Plo Koon-ansigt på skuespilleren i de daglige optagelser.
Han skulle ligne Plo Koon.
I første sæson lykkedes det Jon -
- at holde Grogu hemmelig, men det blev jo afsløret i første afsnit.
I anden sæson skulle vi igennem hele sæsonen -
- og frem til sidste afsnit uden at få noget afsløret.
Det er et mirakel, at det blev holdt hemmeligt, -
- og jeg er så glad for det, for det var magisk, at folk blev overraskede.
Vi var samlet i klipperummet, så snart Peyton havde en grov klipning.
Vi var omkring syv, og seks af os havde tårer i øjnene.
Det var helt spektakulært. Og så indså vi:
"Det her virker. Nu skal vi ændre hans ansigt."
Da indså vi, at vi havde et ansvar for at få det her til at virke, -
- når vi laver de visuelle effekter. Det var skræmmende.
Det er en figur, som folk har holdt af i over 40 år, okay?
Man føler noget, når man ser ham igen.
Og bestemt når man ser ham i den her serie.
Og for fansene ...
Jeg var 13 år, da den første film kom ud. Jeg er vokset op med "Star Wars".
Det var min indre fanboy, der gerne ville se, -
- hvordan han ser ud, når han peaker som jedi efter "Jedi-ridderen vender tilbage".
Først en skade, og så er det Kraften ...
For sjov sagde jeg til George:
"Når "Jedi-ridderen vender tilbage" slutter, så er det også slut for mig."
Og det ville nærmest være som at bruge tre film på at fortælle, -
- hvordan James Bond fik sin licens til at dræbe. Og så slutter det.
Ingen "Dr. No". Ingen "Goldfinger". Ingen "Agent 007 jages". Det var en joke.
Men han gik fra at være landarbejder til lærling til jedi.
Og så var det slut. Ingen historier om hans oplevelser som jedi.
Det var rart at få taget et kig på, -
- hvad han lavede, før han grundlagde jediakademiet, men efter han blev jedi.
Den her gang er crescendoet, ikke? Vi har set ham bevæge sig gennem alle dæk.
Vi talte om, at det ville være let -
- at gøre ham utroligt dygtig, -
- men jeg mente: "Det interessante er, at han er oplært som jedi, -
- men han har ikke taget kamptimer på det seneste."
Han skulle være bedre til at kæmpe, end hvad vi så i "Jedi", -
- men det skulle stadig ligne samme sværdkampstil.
Og hans og Asokhas kampstil skulle være forskellige.
Og hun har haft meget mere kamptræning end ham.
Hun er hans overordnede. Det glemmer folk, på grund af hvornår figurerne er skabt.
Vi overvejede hver en detalje.
Han skulle se ud som i "Jedi-ridderen vender tilbage."
Jeg vidste hvordan, for jeg arbejdede i en biograf dengang og så den tit.
Lukes kostume i "Jedi" er ikke den farve, man tror.
Vi skulle beslutte os: "Den er brun, men den ser sort ud."
Der er noget meget dramatisk over det.
Kostumet skulle se sort ud.
De gav ham det kostume for at give ham en moralsk flertydighed.
Er han gået over til den mørke side, da han kvæler gamorreanerne med Kraften?
Det er en del af historien om Luke, som ikke er en del af vores historie.
Men brugte vi ikke det look, ville det afvige fra folks kollektive erindring om -
- hvordan Luke Skywalker så ud på den tid. Vi havde mange samtaler af den slags.
Heldigvis er Peyton Reed og Dave kæmpefans, -
- så vi kigger på fotos og træffer beslutninger sammen.
Er det en nedadgåenede bevægelse eller bare en knytnæve?
- Bare næven. - Okay.
Hvad gør Luke til Luke? Hvilke udtryk gør ham til Luke?
Hvilket lys gør Luke til Luke? Det er interessant at se på optagelserne.
I hvert skud ser han lidt forskellig ud.
Og når man så ser på det og analyserer formen på hans kinder og næse, -
- så er han jo det samme menneske, men i forskelligt lys.
Det kan se meget forskelligt ud.
I Jabbas palads, hvor lyset er skarpt, ser han ud på en bestemt måde.
Og på Endor, da ewokkerne har fanget ham, ser han helt anderledes ud.
Hvis man stiller alle Lukes afbildninger op fra de forskellige film, -
- så vil folk pege på forskellige billeder af, hvordan Luke ser ud for dem.
Sådan var vores arbejde også.
Vi kiggede på noget, for eksempel en frisure, en positur eller et smil, -
- eller et glimt i øjet, og så var folk uenige om, om det lignede Luke.
Vi eksperimenterede med forskellige ting.
Vi ændrede håret. Lagde det ned over ørerne.
Eller lod det være længere i nakken.
Vi ændrede hans hals, hævede kraven, sænkede skuldrene.
Alt sammen for at se hvor langt vi kunne gå, før det ikke lignede ham.
Digitale ansigter er verdens sværeste visuelle effekt.
Ikke kun fordi det er teknisk svært, eller fordi det er ny teknologi.
Det er, fordi alle mennesker er eksperter i ansigter.
Der er noget iboende magisk over menneskers ansigter.
Og alle har en mening om, hvordan et ansigt skal aflæses.
Og så er det oven i købet et meget velkendt ansigt, -
- som betyder så meget for så mange.
Må Kraften være med dig.
Alt ved det her er vigtigt.
Opbygningen fra X-wing, til lyssværd, til lyssværdets farve, til kampstilen, -
- til uden for døren med kappen, til afsløringen, bygger en forventning op.
Når man har den forventning som publikum, -
- så virker ansigtet og stemmen bedre.
Man har en sammensmeltning, -
- hvor opfyldelsen af folks ønsker møder forventningen til historien, -
- hvad den fortæller, og det er vanvittigt.
Men hvis en af de ting fejler, så vælter det korthuset.
Folk fokuserer på én ting, nemlig ansigtet.
Okay, men det er nok en masse andre ting. der får folk til at købe det.
Det er første gang i det sidste afsnit, hvor vi hører musik, -
- som er fra den oprindelige trilogi.
Er du en jedi?
Ja.
Al anden musik indtil da har været Ludwigs.
Det er første gang, man hører John Williams' musik.
Og det er ... Man skal ikke undervurdere, hvor vigtig John Williams er, -
- for det er med til at gøre "Star Wars" til det, det er.
Og når vi ikke bruger nogen af de temaer i serien, -
- men gemmer det til det her øjeblik, så har vi et effektivt redskab -
- som er med til at sælge den her visuelle effekt.
Han vil ikke med dig.
Han vil have din tilladelse.
For mange år siden, måske i 1993, -
- instruerede jeg en dokumentarfilm om "Forrest Gump" med Robert Zemeckis.
Dengang fik ILM JFK til at tale -
- og Johnson og de andre, som Forrest Gump møder.
Jeg kan huske, at Ken Ralston og Bob Zemeckis og alle vfx-folkene -
- talte om den slags i de tidlige 90'ere. Om det der med ...
"Vi er i gang med de første skridt til at knække koden til den her teknologi."
Men engang vil den være så avanceret, -
- at den kan blive brugt på slemme måder.
Et redskab er ikke i sig selv godt eller skidt.
Det handler om, hvad man gør med det.
Og vi prøver på at være etiske, -
- hvor vi kun bruger det i det godes tjeneste.
Ligesom i "Troldmandens lærling" i "Fantasia" har vi en ny teknologi, -
- ligesom Mickey havde den magiske bog.
Den gjorde, at han kunne få mopperne til at gøre arbejdet for ham.
Sådan er al teknologi. Der er uintenderede konsekvenser af innovation, -
- hvis man ikke fuldt ud forstår, hvad den kan gøre.
Og med deepfake, nu hvor vi udforsker teknologien, -
- for at forynge Luke Skywalker, og vi fortæller, hvordan vi gjorde det, -
- og viser, at vi ikke udviklede det her, at det allerede er tilgængeligt, -
- det minder os om, at det kan bruges til noget mere lumsk og skadeligt.
Og det gode er, at vi kan pege på det nu og sige:
"Vi har stadig et par år, før man ikke kan se forskel."
Men der vil det komme til en dag.
Og det fik os til at tænke over det, for når man ved, at det er der, -
- er det ret sjovt og en god diskussion.
Men folk indså ikke, at hans stemme ikke er ægte.
Den unge Luke Skywalker-stemme -
- er fuldstændig syntetiseret ved hjælp af programmet Respeecher.
Det er et neuralt netværk, man fodrer med data, som det lærer af.
Jeg havde materiale med Mark fra dengang.
Jeg havde rene overdub-optagelser fra de originale film og hans lydbog -
- og nogle "Star Wars"-radiospil, han havde været med i dengang.
Jeg havde rene optagelser, som jeg lagde ind, -
- og så blev det dissekeret, så netværket kunne lære af det.
Computeren sampler lyde og toner fra den yngre Mark Hamill -
- og skaber noget, der lyder som Luke Skywalker.
Kraften er stærk i ham, men talent er intet uden træning.
Det bliver sværere og sværere at stole på ens øjne og ører.
Den gode nyhed er, at teknologien ikke ... Den forsvinder ikke.
Men andre, som forstår teknologien ... Hvis vi kan forudse det ...
Selv med blockchain-teknologi, vi taler jo om kædekode i serien.
Min kædekode har været indkodet i dette panser i 25 år.
Det er mig, Boba Fett.
Vi hentydede til et blockchain-ID, som alle har.
Måske kan visse videoer eller billeder, der frigives officielt, mærkes med noget.
Noget som gør, at man ved, at det er ægte.
For det bliver sværere at skelne det falske fra det ægte.
Og hvis vi ved det, kan vi løse det med teknologi.
Man kan have tokens, som viser billedets oprindelse, bygget ind i blockchainen.
Hvordan er det blevet redigeret eller ændret? Hvornår blev det skabt?
Det er ID-data, der ikke behøver ligge centralt i en database.
Men hvis de store tech-firmaer gik sammen og sagde:
"Lad os verificere folk." De gør det på de sociale medier.
Jeg ved, at hvis jeg ser det blå flueben, at det er et ægte citat, -
- hvis det er nogen, som er socialt vigtige, som de vil verificere.
Ligesom i "Fantasia", da troldmanden kommer ind, -
- og han retter op på de ting, som Mickey har gjort i sin iver.
Og fordi han rodede med teknologi, -
- eller, i det tilfælde, magi, som han ikke fuldt ud forstod.
Det gode er, at vi kan bruge teknologierne til at fortælle historier med.
Og det bliver kun bedre. Og det er til dels vores ansvar, -
- at holde øje med det og se, hvordan vi kan hjælpe med -
- at maksimere fordelene og fjerne ulemperne.
Som barn tror man ikke, man bliver en del af "Star Wars".
For Jon er det noget helt særligt at have en figur som Grogu, -
- som kan stå ved siden af R2-D2 i samme billedramme og tale med ham.
Det kunne man ikke have forestillet sig. Og det er et kæmpe ansvar.
Jeg kan huske Jons ansigtsudtryk, da vi talte om den scene, -
- og jeg sagde: "Hvis vi tager Luke med, så skal R2 også med."
Og Jon var sådan ... "R2!"
Min yndlingsfigur, da jeg var lille. Jeg havde de små figurer.
Hvis jeg havde haft en fjernstyret en, som man kan få nu, var jeg flippet ud.
Man kan se nogens indre barn.
Jeg så Jons. Det barn, der så "Star Wars" for første gang.
Han var lige der, da jeg nævnte R2.
Jeg tegnede straks en skitse af R2, der taler med Grogu.
"Vi skal lave et øjeblik, ligesom da Wicket mødte R2."
Vi genanimerede hans små lys. Det var sjovt.
Og med hans linse, der bevæger sig og fortæller en, hvad han tænker, -
- der tog vi en animation fra "Jedi-ridderen vender tilbage", -
- genanimerede den og puttede den ind.
Så vi har brugt noget fra "Jedi-ridderen vender tilbage" på R2.
Og værsgo!
Det var allerede intenst, for det var jo Mark Hamill som Luke -
- på vores set i en stjerneskibskulisse.
Det føltes som en drøm. Det var sært.
Men jeg var okay, og så kom R2-D2-rullende.
Og så var R2-D2 der, og jeg brød bare sammen.
Jeg forstod ikke hvorfor. Det føltes fjollet.
Men jeg fik tårer i øjnene.
Jeg ville bare huske det øjeblik.
Selv nu bliver jeg rørt af det. Jeg ved ikke hvorfor.
Men det viser, hvor dybt det stikker.
At det rører ved noget i ens barndom. Hvordan man havde det dengang.
For nutidens generation er Grogu det, som R2 var for mig. Som Yoda var for mig.
En helt magisk figur, som jeg håber, vi forvalter godt.
Grogu-dukken er så troværdig.
Yoda-deja-vu, ikke? Yoda var så virkelig for mig.
Jeg tænkte, da jeg så serien, -
- at jeg gerne ville møde barnet. Og det giver mening.
For jeg er jo den eneste, der har erfaring med hans art.
Af sted med dig. Du hører til hos ham, hos dine egne.
Det var vigtigt at sidste afsnit byggede stærkt, men langsomt op -
- mod et følelsesklimaks omkring publikums reaktion på figuren -
- og på at Mando og Grogus veje skilles.
Jon og jeg talte om slutningen på "E.T.".
Hele filmen er man sammen med E.T. og Elliott.
Og så skal E.T. hjem.
Hele den slutning, hvor Spielberg tager en runde -
- og man ser båndet mellem E.T. og Elliott.
E.T.s mor og brors følelser. Alle i den scene.
Og man har den fantastiske John Williams-musik.
Jeg sagde: "Vi skal have lidt af det i 'Star Wars'".
"Lad os ikke frygte de følelser."
Det var afsnittets højdepunkt for mig.
Og det føltes berettiget, for de to figurers veje skiltes, -
- og det knuste en masse hjerter.
Så, makker. Nu er det tid.
Du skal ikke være bange.
Det interessante ved at se Peytons afsnit, 208, jeg så det med min familie.
Jeg kunne ikke helt huske, hvordan afsnittet udspillede sig.
Jeg blev rørt til tårer.
Det var ikke kun figuren og følelserne og den spektakulære musik, -
- det var også det at kunne give slip på det. "Nu ved hele verden det."
"Nu kan jeg give slip på noget, jeg har haft indeni."
Og måske må jeg godt sige "Luke Skywalker". Måske.
At se reaktionerne var et højdepunkt i min karriere.
Det var et helt særligt øjeblik.
Man bliver taknemmelig for at lave det, man laver.
Og at høre Peyton, Dave og især Marks reaktion.
Da Mark så det ... Det her er en interessant tid.
Folk skilter med deres følelser.
Og vælger man det, kan man dyppe tæerne i en flod af feedback.
Jon sendte mig nogle reaktionsvideoer, som bare var ...
Jeg ser det jo ikke i publikum.
At se voksne mænd græde.
Og folk, der bare skreg i vilden sky.
Det var virkelig skønt for mig at se folk nyde det så meget.
Vi elsker fansene. Uden dem sad jeg ikke her.
De er de mest loyale, passionerede folk, jeg nogensinde er stødt på.
Jeg er så taknemmelig over deres entusiasme gennem årene.
Det havde jeg aldrig regnet med, og det sætter jeg pris på.
Det er et fedt job på mange måder, og folk tror, det er det, -
- fordi vi fortæller historier og laver effekter.
Fordi vi får de oplevelser og kommer med til Star Wars Celebration.
Men det er også fedt at stå på sidelinjen og se nogen ...
Jeg så Jons indre barn. Ham, som havde set "Star Wars".
Jeg sidder der med Peyton og ser crewet kigge på Mark, -
- og man indser, at de husker, hvad det betød for dem.
Og at man har været med til at lave noget, som giver folk den oplevelse.
Den der rare fornemmelse. Det skal "Star Wars" give en.
En opmuntrende følelse i dig, din familie, dine børn.
Mange "Star Wars"-fans har en alder, hvor de ikke er Luke Skywalker mere.
De er forældre nu, og de skal måske sende deres børn af sted på college.
Det rare ved en god myte og en god historie og den verden, George skabte, -
- er, at der er plads til alle aldre, -
- og derfor samler det generationerne.
Ligesom min far tog mig med ind at se "Star Wars", -
- så er der mange, som ser det her med deres børn.
Og de ser måske med af forskellige årsager, -
- men jeg kan lide, at i den her atomiserede kultur, -
- hvor alle ser ting, som er skræddersyet til dem, -
- og alle ser ting på deres egen platform, -
- at der er noget, hvor flere i familien samles -
- om at se det samme og dele oplevelsen.
Det er det, godt tv og gode film skal, og det er jeg meget stolt af.
"The Mandalorian" har det element over sig.
Og det er en god måde, at præsentere den næste generation for "Star Wars" på.
TILBLIVELSEN AF SÆSON 2-FINALEN
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service