Godmorgen, drenge og piger. Velkommen til sæson 2 af Huckleberry.
Velkommen tilbage. Eller velkommen for første gang.
Sæson 2!
Okay, vi kører.
Velkommen tilbage, alle sammen.
Der bliver masser af kampe, hvor folk render ind og ud, -
- og der bliver masser af koreografi.
Tag et par skridt, og læn dig frem.
Sæson 2.
Vi træder ind i en verden og vækker figurerne til live.
Det er vildt spændende.
I sæson 2 er det vigtigste for mig at gøre publikum engageret.
At skabe nye ting og figurer og besøge nye planeter, -
- mens vi bibeholder nostalgien for alt, der har med Star Wars at gøre.
Vi foretrækker den her æstetik, for sådan kender vi Boba Fett.
Når sæson 1 har etableret serien, kan man slå sig lidt mere løs -
- og stadig udbygge oplevelsen for både figuren og seeren.
Kan alle se mig?
Scenen begynder -
- efter nogle skud af rumskibet, der flyver omkring.
Vi er i hangar 35, -
- der ligger et stenkast fra der, hvor Tusindårsfalken blev tanket op.
Den var god.
Når Amy er med, kan det godt køre lidt af sporet.
Det må vi være forberedt på.
Det var en fryd at have Jon som instruktør på første afsnit.
Han ved, hvad han vil, og han er god til skuespillere.
I holder afstand til hinanden. I kommer ikke i klammeri.
I står bare og ser hinanden an. Så får vi den der Leone-stemning.
Vi ser bomberne og hovedet, der bevæger sig.
Det er så tæt på, vi kan komme.
Det skal se ud, som om at hvis han gav slip, -
- ville den løbe sin vej.
Han kan fortælle historier. Han ser det store billede.
Andre fordyber sig i øjeblikket og håber, det hænger sammen.
Vi skuespillere skal have styr på øjeblikket. Han har styr på historien.
I første sæson havde jeg hånd i hanke med serien som executive producer.
Men jeg havde også lyst til at være mere direkte med -
- og prøve ting af, som andre måske ville have syntes var for ambitiøse.
Jeg udfordrede mig selv meget.
Kraytdragen er et godt eksempel på, -
- hvordan Jon tager noget ret obskurt fra de oprindelige film -
- og gør det til omdrejningspunktet.
STAR WARS: ET NYT HÅB
Han tog noget, vi kun så som knogler i Et nyt håb, -
- og gjorde det til det store uhyre i første afsnit.
Dougs team skabte et fedt design, der viser bæstet i al dets vælde.
KONCEPTTEGNING
Det var en stor udfordring, for Jon hævede virkelig barren.
Han udfordrede os til at skabe noget spektakulært inden for de givne rammer.
Skelettet bestod bare af hoved og hals. Hvordan skaber vi en drage derudfra?
Vi fik den ide, at den kunne udvikle lemmer med alderen.
Jo ældre den er, jo flere lemmer har den.
Så vi arbejdede videre derudfra. "Lad os skrue op for det dramatiske."
"Lad os gå efter det spektakulære, Jon ønsker, og se, hvad der sker."
Dragen var allerede temmelig stor, da Jon godkendte den. 50 meter lang.
Og da Jon så begyndte at planlægge optagelserne, blev den endnu større.
Da vi så den i de rette omgivelser, virkede den ikke ret imponerende.
Derfor gjorde vi den større, til den var 200 meter lang, og så var Jon tilfreds.
Og hvordan skubber den så sig selv frem gennem jorden?
Vi fandt frem til, at den gør sandet omkring sig flydende -
- med en form for lydbølger, så den kan svømme i sandet.
Den er hele tiden skjult. Vi ser aldrig hele dragen.
Den er altid skjult, ligesom hajen i Dødens gab.
Jo mindre man viser, jo bedre. Det gør designet mere effektivt.
Vi står ved indgangen til rotunden, -
- og i mit arbejde tænker jeg over, hvad vi kan gøre anderledes herinde.
Vi har lavet landskaber, grotter, istunneller ...
Her har vi skabt en underjordisk arena, der havde været uoverkommelig at bygge.
Til sæson 2 blev rotunden større.
Den er 30 meter lang og 7 meter høj.
ILM skabte en fantastisk ny farvestyringsteknologi, -
- der kontrollerer, hvordan pixelsene fremtræder på skærmen.
Jeg flytter rundt på hele himlen for at få en bedre komposition.
Vi kunne også indspille scener med meget mindre lys.
- Vil du se malerierne? - Helt sikkert.
Jeg har tegnet den deroppe. Min søn var også herinde og male.
Jeg gav den gas, så han sagde:
"Det har du prøvet før, far." Det ved jeg nu ikke ...
Kunstneren bag malerierne, David Choe, startede som graffitimaler.
Og han spurgte mig, hvorfor der ikke var graffiti i Star Wars.
Så jeg spurgte, om han ville bidrage, -
- hvilket førte til, at David Choe dekorerede alle ydermurene.
Det er lag på lag, når man laver graffiti.
Det skal ikke ligne et kunstværk, men mange generationer af graffiti.
Jeg kan godt lide, at vi er gået så nørdet til værks.
Den lavtsiddende graffiti er jawaernes, eftersom de ikke kan nå så højt op.
Det er et levende kunstværk.
Jeg har fået lov at udleve alle mine barndomsfantasier.
Det er ren win-win. Jon satte mig også til at spille et rumvæsen.
Jeg har lavet en lille fure, så man bedre kan trække den ned.
Når man så arbejder hen over den ...
Så bygger man ikke oven på en pukkel, men nede i en dal.
Denne gang har vi fået et lille lokale, så vi kan lave tingene her på settet.
Det er lidt ligesom at genåbne ILM's gamle Creature Shop.
Vi får input fra instruktøren, Dave og Jon, -
- og det forsøger vi så at omdanne til en maske, -
- der fungerer overbevisende.
Eftersom vi arbejder med praktiske elementer, -
- skal vi sørge for, at vores ting fungerer godt med baggrunden.
De skal matche billederne i rotunden, -
- og teksturerne skal matche kostumerne og så videre, -
- så man opnår et fedt miks.
Nu kommer de lige straks. De er to gamorreanere.
Hvis ikke I kan jeres Star Wars, så er det to grønne grisefyre, -
- der kommer herind og skal kæmpe til døden.
Jeg ved, det var underligt at øve uden noget at se på, -
- men det bliver altså to grisefyre, så brug det til at komme i stemning.
I dag og i morgen handler det om jer herinde.
Så skab en rigtig god stemning, og så går vi i gang, okay?
I dette afsnit diskuterede vi alle former for kampstilarter.
Grisefyrene har ikke den mest raffinerede eller smukke teknik, -
- men de er stærke og kluntede.
Gladiatorerne er noget slankere end vagterne i Jabbas palads.
JEDI-RIDDEREN VENDER TILBAGE
Vi lavede en økse til dem. Den er af aluminium og hul indeni.
Derudover satte vi strøm til, så det slår gnister, når de kæmper.
Jeg kan godt lide ideen om, at vi er i en gladiatorarena -
- eller en slags gamblingbule, da han skal mødes med en mafiaboss.
Star Wars kan rumme mange genrer. Vi har haft cowboyfilm, samuraifilm, -
- kupfilm og krigsfilm. Det her føles lidt som en gangsterfilm.
Andre mandalorianere vil kunne bistå mig. Du skulle vide, hvor jeg kan finde dem.
"Det er smagløst at tale forretning med det samme. Nyd nu underholdningen."
"Han er en af mine bedste i min stald."
"Fra min stald." "I" eller "fra"?
Du er en betydningsfuld mafiaboss, selvom du ikke går fuld Don Corleone.
Attituden er den samme. "Vi taler ikke forretning før maden."
Lad mig lige ... Jeg prøver lige noget andet.
"Du skulle kunne føre mig til andre som mig."
"Det er smagløst at tale forretning med det samme. Nyd nu underholdningen."
"Han er en af mine bedste i min stald."
En gang til.
Det blev et godt afsnit.
Vi bragte et stykke Star Wars-historie tilbage på skærmen på en ny måde.
Det var sjovt at arbejde direkte med skuespillerne, -
- hvilket jeg sjældent får mulighed for. Men jeg havde virkelig savnet det, -
- og det var fedt at have Sam Hargrave som medinstruktør.
Noget af det sjove ved at lave The Mandalorian er, -
- at det er et samarbejde mellem kreative mennesker.
Jeg nyder at instruere, men jeg nyder også samarbejdet med andre instruktører.
"Maclunkey!"
Det er jo noget, Greedo siger.
Ja, men "maclunkey" kan betyde alt muligt.
- Skal Mando sige "maclunkey"? - Ja.
Når han skyder lampen. "Du må ikke efterlade mig her!"
"Maclunkey." Helt ærligt ...
Det fungerer bare ikke, når man siger det højt.
Episode 202. Her havner barnet i en masse intense situationer.
Det er nok sæsonens mest intense afsnit, hvilket jeg er stolt af.
Vi går forbi et mørkt rum ...
Du ville jo have flere skygger, som om der kun var én vej ud.
Lidt mere gyserfilm.
Jon ville skabe en isplanet, der ikke mindede om Hoth.
Og det gav os noget gruble over, -
- for når man laver en sneplanet, vil folk tro, det er Hoth.
Derfor lavede vi en gletsjerplanet, hvor isen har en anden beskaffenhed.
Det var fedt at arbejde med Peyton, fordi han er så fantasifuld.
Manuskriptet var også ret kort -
- og levnede plads til opfindsomhed, hvilket han virkelig udnyttede.
Der skulle en instruktør som ham til virkelig at vække manuskriptet til live.
Jon viste mig manuskriptet, og der stod bare "isedderkopper".
Og det talte virkelig til mig. Det føltes som en trivialserie.
Tonemæssigt føltes det som hele udgangspunktet for Star Wars.
Det, som inspirerede George Lucas.
Med hensyn til til designet tog vi udgangspunkt i -
- en tegning, Ralph McQuarrie lavede til Imperiet slår igen.
Ralph skabte en masse væsener, der aldrig rigtig er blevet brugt.
Et af dem var en edderkop, der levede på Dagobah.
Den var hvid, hvilket sagde mig, at den burde leve i kolde omgivelser.
Derfor besluttede vi at anbringe den på planeten her som en isedderkop.
Vi får lov at følge væsenet gennem hele dets livscyklus.
Vi ser både ægget og de små, mellemstore og store edderkopper -
- og så selvfølgelig den store moredderkop til slut.
Peyton har en fed humor, der tager brodden af sådan en sekvens.
Og det er det, der kendetegner Star Wars.
Alt det dystre brydes her og der -
- med en sjov replik eller et morsomt optrin, -
- og det blev det også i den sekvens.
Vi har en mand iført hjelm, en dukke og en frødame -
- spillet af skuespilleren Misty Rosas i et frøkostume.
Det er en fysisk dragt og en fysisk maske med en smule cgi-detaljer.
Der er ikke mange menneskeansigter i det her afsnit, og det er jeg vild med.
Det gjaldt om at gøre frødamen til en flerdimensionel figur, -
- og Misty gør figuren helt utroligt levende.
Ligesom med Kuiil portrætterede hun figuren -
- med en fantastisk ømhed. Man elsker den øjeblikkeligt.
Misty er en superstjerne. Det er hjerteskærende -
- at se hende skabe den her charmerende, lille frødame.
Det kropssprog, hun viser her, og den form for præstation -
- er netop det, der får den slags til at fungere i Star Wars-verdenen.
Den digitale frødame tager over, når hun begynder at hoppe.
Det skulle virke troværdigt, at hun kan hoppe så langt.
Men det skulle også virke sjusket.
Hun skulle glide på isen og støde ind i ting -
- fremfor at hoppe yndefuldt afsted. Det tog lidt tid at få på plads.
Figuren skaber nogle komiske øjeblikke, men også nogle skræmmende nogle.
Den centrale fortælling er dog den om mandalorianeren og barnet.
Det skal være den emotionelle kerne.
At den så samtidig kan rumme nogle mindre figurer i universet, -
- det kunne jeg rigtig godt lide.
Nej. Nej.
Bryce er sådan et positivt menneske.
Hun har en smittende energi, -
- der spreder sig til hele filmholdet. Hun er meget inkluderende, -
- så vi følte alle sammen et personligt ansvar for -
- at hjælpe til med at gøre hendes afsnit fantastisk.
Bryce styrede settet med en utrolig varme og nøjagtighed.
Det lyser ud af hende. Man mærker hendes erfaring.
Det føltes, som om hun var skabt til det.
Misty og John, er I med?
I mødes her og omfavner hinanden.
Misty vender sig om, og du kigger på den.
En stor del af mit afsnit foregår på planeten Trask.
Planeten er primært dækket af vand, -
- og der lever mange moncalamarianere og quarren.
Tak, så er vi klar.
Den største udfordring i år var nok skibet på Trask.
Vi filmede det statisk, men det skulle jo bevæge sig.
Vi filmede det i et studie med vand, vind og alle mulige effekter -
- og måtte bygge en tank på fem gange fem meter.
Normalt laver vi noget pre-vis, så vi kan se, hvad der kræves.
Vi måtte finde ud af, hvordan vi kunne få det til at se virkeligt ud.
Ikke alt kan klares med effekter. Man skal filme på samme måde, -
- som man ville gøre det, hvis det var virkeligt.
Så vil publikum tro på, at det er virkeligt.
Eksempelvis var et af de første planlagte skud et kranskud.
Men som Jon sagde, ville man ikke kunne få en kran med ud på havet.
Vi holder os fra ting, man ikke ville kunne gøre i de rigtige omgivelser.
Det taler han med os alle sammen om, så serien bevarer jordforbindelsen.
En moncalamarianer til afsnit 203, som Frank Ippolito indeni har lavet.
Dragten er lavet af uld, som vi har farvet og fået til at se brugt ud.
Vi befinder os jo i en fjern galakse, så jeg synes, alt skal være vintage.
Intet er futuristisk. Alt er fra den gamle verden.
I sæson 2 er alting dobbelt så stort.
Vi indspiller med to hold på én gang, begge med fremragende instruktører, -
- så man vil gerne yde sit bedste.
Jeg har samlet et fantastisk team, -
- der kan tackle enhver udfordring, der måtte dukke op.
De har tillid til os. Jon og Dave har tillid til dem, de har ansat.
Vi arbejder også tæt sammen med rekvisitter, effekter og scenografi, -
- og det sikrer, at vi ikke bliver overvældet af projektets omfang.
Dave Filoni skabte figuren Bo-Katan, -
- som Katee Sackhoff lagde stemme til i The Clone Wars og Rebels.
Og da jeg så Bo-Katans navn i manuskriptet, tænkte jeg:
"Gud, det er Katee Sackhoff. Skal hun spilles af Katee?"
Det var så fedt at arbejde med den figur sammen med Katee.
Katee har ekspertisen, fordi hun har spillet den figur igennem ti år.
Det er hendes første dag som Bo-Katan i live-action.
Vi har begge to spillet mandalorianere, men aldrig før været i stue sammen.
Alligevel har vi lavet mange scener sammen.
Da hun startede i sin tid, sagde jeg: "Måske bliver det live-action en dag."
Så var hun bare sådan: "Ja, den er god med dig, Dave."
Så da hun dukkede op her iført kostume og hjelm, kiggede hun på mig og sagde:
"Tænk, nu sker det rent faktisk." Og jeg sagde: "Ja, er det ikke fedt?"
Hun er vildt god til at spille desperado. For mig er hun bare Bo-Katan.
Mercedes er også kendt som wrestleren Sasha Banks.
Hun har masser af udstråling, -
- og jeg ville gerne caste nogen i rollen som en mandalorianer, -
- der besad både vildskab og energi og desuden havde en stærk fysik.
Når man skal introducere en ny figur, -
- der ikke er etableret et andet sted i Star Wars, så skal den sidde i skabet.
Afsnittet handler om, at Mando ser andre mandalorianere i aktion, -
- så det var altafgørende, at vi leverede noget action.
Mando står her, og du løber hen til ham.
Forestil dig en ildkamp efter den gamle Lucas-model.
- En klassisk pew-pew-kamp. - Okay, lad os prøve det.
Jeg havde en anden ide, men det her kan muligvis blive federe.
Hvis du hader det, gør vi noget andet.
Hvis han skyder, vil han fremstå som en af dem. Det er han ikke.
- Lad os prøve det på den måde. - Hvor han prøver at liste frem?
Netop. Når de begynder at skyde og storme frem ...
Hvis han følger med, vil det virke, som han er en af dem.
Når de går i aktion, er de som en maskine. Det er han ikke.
Jeg nyder at være på The Mandalorian-settet.
Det er en helt fantastisk gruppe -
- af kreative mennesker, teknikere og skuespillere.
Og vi er alle sammen vilde med Star Wars.
Vi er som en flok seksårige, -
- der render rundt i baghaven og leger Star Wars sammen.
De dage, jeg nød allermest, var, -
- når det bare var mig, Jon og Dave.
Det var bare så fedt.
Du stikker hånden ned i lommen og lægger nogle ...
Du betaler regningen. Er det i orden, hun betaler?
Det er damerne, der betaler i mit univers.
Er alle klar til noget stort?
Når du skal hilse på hende, så vent med det, til hun er her.
Så kan kameraerne se dig. Vi prøver det en gang til.
Carl Weathers er tilbage som Greef Karga, -
- men også som instruktør på det hæsblæsende afsnit 4.
At lave første sæson gav os en fornemmelse af, -
- hvordan serien og fortællingerne skulle forløbe.
Jo mere tryg ved det jeg blev, jo mere blev jeg i stand til -
- at tage skuespillerhatten på, når jeg var med i en scene, -
- og stadig være opmærksom på, hvad det var, kameraet fangede.
Det er et fantastisk afsnit. Jeg er vildt stolt af Carl -
- og imponeret over, hvor fede actionsekvenserne er.
Carl har forstand på action. Det var fedt at arbejde med ham.
Stuntfolk elsker instruktører, der har forstand på det kropslige i film.
Action er noget, jeg har lavet foran kameraet i evigheder.
Og inden da var jeg professionel idrætsmand, -
- så jeg ved, hvordan det føles at få hug.
Jeg ved, hvordan det føles at indspille en scene, hvor alting bevæger sig.
Kameraet filmer mig komme ind og følger mig hen til jer, -
- og så kigger I begge to væk.
Mig og Carl taler samme sprog.
Vi har begge to været actionskuespillere i længere tid, -
- og jeg tror, han forstår, hvad mit udgangspunkt er.
Han er kunstner om en hals.
Vi står i Nevarros gader, som vi har genopbygget.
Vi er omtrent tre uger inde i sæson 2. Som I kan se, er her blevet byfornyet.
Cara Dune og Greef Karga har ryddet op i byen.
Mando er kommet hertil igen og hjælper dem på et lille eventyr.
Det var skønt at lave et afsnit baseret på et ensemble -
- med skuespillere, jeg har arbejdet sammen med før.
Det var som en familiesammenkomst.
- Dit skib ser ikke for godt ud. - Den Ny Republik kom mig på tværs.
Jeg elsker at arbejde med Gina. Bag hendes barske ydre -
- gemmer der sig et følsomt og sårbart menneske.
Og det lader hun komme til udtryk i Cara Dunes væsen, -
- så man slet ikke kan tage øjnene fra hende.
I sæson 1 var Cara Dune vant til -
- at skulle klare sig selv og være alene.
Hun vil ikke have noget med andre at gøre.
Men da vi møder hende i sæson 2, -
- er hun ved at etablere sig. Hun er begyndt at tage ansvar.
Meget er forandret her.
Cara Dune er blevet udnævnt til foged.
Hendes kostume skal derfor afspejle højere status og større ansvar, -
- så jeg har opgraderet hendes panser en lille smule.
Det er stadig skrammet, for hun er jo en barsk dame, og det skal bevares.
Hun bidrager med en masse power.
Den ville jeg gerne se mere til, så det kommer i denne sæson.
Hun sparker og nikker skaller. Alt det, hun er god til.
Jeg elsker at instruere. Det har været min passion i flere år.
Det giver mig hele tiden lyst til mere.
Vi skal have nogle skud uden for billedet, eftersom vi ikke kan dække bjerget.
Og så hører vi: "Venter I på en invitation?"
Det handler om at fange de store linjer -
- og så få skuespillerne til at fylde detaljer på.
Horatio er bare morsom.
Han er så aparte og flippet. Han gjorde det formidabelt.
Det er jo Star Wars, hvilket kræver både ekspertise -
- og en klar bevidsthed om publikums forventninger.
Det er et stykke arbejde, jeg er meget stolt af.
Man ved aldrig, hvad der dumper ned i ens skød som ny filmskaber.
Men når det så dumper ned, siger man bare: "Tusind tak."
Alt i det her afsnit skal indspilles i et studie.
Men ser man på historien, udspiller den sig kun udenfor.
Vi gør det af hensyn til lyssætningen, og rotunden er et fantastisk redskab.
Men vi skal virkelig arbejde med stemning -
- for at få det til at føles, som om vi har været på location.
Kurosawa brugte tit vind i sine film, fordi det bidrager til historien.
Det skal tages med, at omgivelserne skal være med til at skabe fortællingen.
I afsnit 5 tog Dave Filoni os med på en magisk rejse -
- ind i Kurosawa-inspireret samuraikultur.
Hvis man ser klassiske sværddueller som i De syv samuraier, -
- så ser de altid hinanden an, fordi én forkert bevægelse kan betyde døden.
Dave har god smag.
Han har forstand på action og drama, og det afsnit er bare så smukt.
Med Daves afsnit begynder der virkelig at komme nuancer på.
Jeg synes, det har en utroligt kunstfærdig tone.
Og hvor er det fantastisk -
- at se ham forvandle sin egen animerede figur til live-action.
Det var uhyre vigtigt for Dave Filoni, -
- at det publikum, der er vokset op med Ahsoka, skulle føle, -
- at det, vi lavede i The Mandalorian, viste respekt for det, der var før.
Jeg brugte hende ikke i sæson 1, fordi jeg ikke ville kvaje mig.
George og jeg skabte hende sammen som noget af det første til Clone Wars.
Ashley Eckstein lagde stemme til, -
- og hun gav Ahsoka en skøn energi i den animerede serie.
Folk kender figuren. De har fulgt hendes udvikling.
Udfordringen var at tage de eksisterende elementer -
- og formidle dem i en live-action-version.
Ahsoka er en uhyre veldefineret og fremtrædende figur.
Det er så modigt af Rosario, men jeg ved, -
- at hun vil udfylde rollen til ug.
Hætten skal være nede i den her scene. Hun har taget den ned uden for billedet.
Når vi filmer angrebet, skal den være oppe. Det bliver fedt.
- Så hun kommer ud med ...? - Hun kommer ud med hætten nede.
Det her er stærkt. Dit ansigt er bare så stærkt.
Jeg kan stirre på hende og tænke: "Hun ligner det, jeg har tegnet."
Rosario kender figuren, -
- men nu skal hun blive ét med den, og det har vi ikke prøvet før.
Det vanskelige ved den figur var -
- at finde en balance mellem det menneskelige og realistiske -
- og noget, der ville tiltale fans af den tegnede Clone Wars-version.
Hun var skøn at arbejde med. Man vil jo gerne gøre det godt, -
- og der er også et vist pres på.
Men hun var virkelig god til at få mig til -
- at glemme det og bare have det sjovt.
- Vi har en scene mere sammen. - Ja, det er pragtfuldt.
Hendes lyssværd skulle være slanke og elegante. Det er en katana og en shoto.
Men vi skulle også have teknikken til at tale med vores lyskonsol.
Så batterier, receivere og alt det trådløse hejs, vi fyldte dem med, -
- gjorde sværdene større og større, og det kunne Dave ikke leve med.
Efter mange forsøg endte vi med at slanke dem -
- og bruge et eksternt batteri for at få det rigtige look.
Så snart de er færdige, får du dem.
Hvor er det spændende! Hvad har I lavet i dag?
Det største fremskridt inden for lyssværd -
- har været at få interaktivt lys på skuespillerne under optagelserne.
Fotografen kan nu planlægge ud fra, hvor lyset fra lyssværdet er i scenen.
Nu kan vi skyde en dyster scene, hvor Ahsoka går mellem træerne.
Hun er ren silhuette, indtil hun tænder sværdene, og de former hendes ansigt.
Hvis du går ned i knæ, får du mere ...
Jo længere du går ned, jo mere ...
Ja, det er fedt.
Rosario lægger karisma og lidenskab i alt, hvad hun laver. Hun er engageret.
Hun er dybt koncentreret, når man skal lære hende bevægelserne.
Næste skridt. Venstre fod frem.
Så kommer jeg ind her og op igen sådan her.
Afsnittet er en hyldest til de gamle samuraifilm.
Flydende bevægelser i stedet for ...
Det er flydende som en samurai, men knap så disciplineret.
Når han siger:
"Jeg synes, du skal tage ham."
Så skal Grogu kigge op, som om han tænker: "Seriøst?"
Når hun så taler, skal han se på hende.
Ligesom hvis min far sagde: "Jeg synes, du skal tage ham."
Han skal ikke være chokeret, men bare ...
Anerkende, hvad der blev sagt.
Jeg henter kun figurer ind, hvis de kan bidrage med noget.
Så da jeg skrev hende ind, var det med tanke på, -
- hvordan vi kunne røbe barnets navn. Hvem ville kunne vide den slags?
Grogu og jeg kan føle hinandens tanker.
Hun er den første figur, vi møder, der rent faktisk har kendt Yoda.
Det vækker en masse minder hos hende, -
- ligesom det gjorde hos seerne, da de så barnet første gang.
Jeg lærte en masse af at lave det afsnit, som jeg gerne vil bruge i fremtiden.
Hold aldrig op med at lære. Det er det, jedierne lever efter.
Vil du holde den lille?
Se nu der. Øjeblik.
Det er din tiptipoldefar.
ROBERT RODRIGUEZ, INSTRUKTØR
Robert Rodriguez slog benene væk under mig.
Jeg arbejdede med dig én dag, og du ændrede mit syn på universet.
Han er helt afslappet og spiller guitar, -
- men hans hjerne kører nonstop.
Det fede ved Robert er, -
- at han tilfører afsnittet fare og ramasjang -
- og afslører en ikonisk figur.
Ingen kunne have gjort det bedre end Robert.
Alle elsker Boba. Han er en fed figur. Det gælder om at være autentisk -
- og skabe sammenhæng med andre dele af Star Wars.
Hvor giver det mening at lade ham dukke op? I den her serie.
THE MANDALORIAN, SÆSON 1
Tror du, folk kan regne ud, at det er Boba?
Helt sikkert. Men nogle vil sige, at det er ...
Mando.
De vil sige: "Den Boba Fett-lyd er bare for at narre os."
Mando har ikke den slags sporer.
Jeg var ni år, da den første Star Wars- film udkom. Jeg så den igen og igen.
Jeg var allerede Boba Fett-fan, inden Imperiet slår igen kom.
Boba var en stjerne allerede inden premieren, -
- og vi glædede os vildt til at se filmen og se ham.
Dengang var enhver dusørjæger cool, -
- og fordi hans ansigt var skjult, blev han omgærdet af mystik.
Han havde jetpack, et sejt skib og et sejt navn.
Jeg husker den tid meget tydeligt. Han har altid været min yndlingsfigur.
Jeg føler mig beæret over at skulle genoplive ham -
- og spille Jangos søn.
JEDI-RIDDEREN VENDER TILBAGE
Sidste gang, vi så ham, var, da han faldt ned til sarlaccen.
Vi skulle tage højde for, at han overlevede turen i uhyrets vom -
- med mavesyre og så videre.
Man skulle kunne se, at han havde været ude for noget slemt.
Den første sminketest gik ud på at se, hvor langt vi kunne gå.
Vi justerede det, så man ser lidt mere af ham og bevarer det menneskelige.
Vi skal gerne ramme det, folk husker ved ham.
- Den anden måde, du holdt den på. - Kolben skal vist ind under armen.
Det føles som Boba, synes jeg. Den skal bare pege lidt nedad.
Det, der får det til at føles som Star Wars for skuespillerne, -
- det er, når de tager kostumet på.
Det gjaldt især Tem, der spiller Boba Fett.
Da han tog kostumet på, ændrede hans holdning sig.
Kan I se forskellen? Kan I se perspektivet?
Det er en dynamisk følelse at have panseret på. Han er hovedmanden.
Ham skal man ikke lægge sig ud med.
Som hvis man er på en cowboybar, og saloondørene bliver slået op.
Så skal det afgøres, hvem der er den bedste revolvermand, ellers er du død.
Og det er mig, der er ham.
En kampscene på tre sider endte med at blive ni minutter lang.
Jeg var simpelthen så begejstret over at vække Boba til live igen.
Jeg havde en ide, som jeg straks fortalte til Jon.
Jeg har ventet på det her, siden jeg var barn.
Boba skal være anderledes end de andre mandoer.
Han skal bevæge sig anderledes og have en helt anden fremtoning.
Der skal være en alvor over ham, der viser, hvorfor han er en legende.
Han skal leve op til det navn, vi har hvisket, siden vi var børn.
Han skal være den gådefulde figur, vi gerne vil vide mere om.
Hvis Mando er en desperado, skal Boba være en barbar.
Så for at illustrere min ide -
- gav jeg mine sønner Boba Fett og stormsoldatkostumer på, -
- og så filmede vi Bobas entré i baghaven.
Jeg havde ingen stuntfolk, så jeg brugte mine Star Wars-figurer -
- som hjælp til at illustrere, hvad jeg ville gøre med et filmhold.
Da jeg viste filmen, sagde Dave Filoni: "Var det Star Wars-figurer, jeg så?"
Og jeg svarede: "Ja, jeg havde ikke andet."
Men han sagde: "Det gør det til det sejeste storyboard i verden."
Så vidste jeg, vi var ligesindede.
Et andet kendetegn ved Boba er den måde, han kæmper på.
Her trækker jeg på min māoribaggrund, hvor vi har den såkaldte haka.
"Ha" betyder ånde, "ka" betyder ild. "Ildånde".
Temuera viste Jon māoriernes traditionelle dans -
- hvor man hvirvler med en stav, stamper og rækker tunge.
Jon spurgte, om vi kunne inkorporere den kampstil, -
- og derefter bad vi Josh om at designe et māorivåben.
Temuera bad om en særlig kampstav, der skulle være længere og slankere.
Dem, man ser i de gamle film, er meget kraftigere og bredere.
Det fungerede ikke til hans kampkoreografi, -
- så vi lavede noget specielt til ham.
Det er en ret brutal actionsekvens, hvor han får nakket nogle stormsoldater.
Vi tog på location for første gang, fordi afsnittet krævede det.
Rotunden er fantastisk, men den har sine begrænsninger.
Direkte sollys på et stort område er vanskeligt at skabe i rotunden.
Når vi skal have direkte sollys, bruger vi backlotten, -
- men den var ikke stor nok, så vi tog til Simi Valley.
Terrænet var meget vanskeligt. Alting skulle bæres op i bjergene.
Og der er så tørt, at vi ikke kunne lave eksplosioner.
Bortset fra der, hvor Fennec løber på klippen. Det var rigtige eksplosioner.
Det var tilstrækkelig langt væk fra ting, der kunne antændes.
Desuden er brandvæsenet til stede, og vi har skumslukkere over det hele.
Sikkerheden er i top, men de store eksplosioner er lavet i computeren.
Jeg elsker det fysiske.
Vi løber og hopper og laver parkour op ad bjergene.
På et tidspunkt var vi meget højt op.
Kameramanden slæbte på 25 kilo, og jeg kæmpede mig frem, -
- samtidig med at vi skulle undgå giftplanter, klapperslanger og jordhuller.
Der savnede jeg rotunden.
Jeg lod, som om det var den eneste gang, vi ville komme til at se Boba Fett igen.
Jeg ville ikke tage det for givet, at han dukker op i senere afsnit.
Han skal give den gas nu og her. Det er derfor, Boba Fett er så sej.
Afsnittet skulle sige: "Boba er tilbage".
Det var min personlige mission.
Mig og så Rodriguez
laver sæson 2 af The Mandalorian
ja vi spiller mandalorianerblues
i sandet på Tatooine
RICK FAMUYIWA INSTRUKTØR / FORFATTER
Det er en interessant proces.
Jon er manuskriptforfatter og skriver langt det meste.
Dave og jeg er vist de eneste ud over Chris Yost, der har skrevet et afsnit.
Det var en del af processen at file manuskripterne til, -
- i takt med at der kom nye ideer på bordet.
Rick har det hele i hovedet. Han tager alting afslappet.
Hvis man ser de afsnit, han har stået bag, -
- skulle man tro, han var vildt intens, men han er fuldstændig afslappet.
"Nu gør vi sådan og sådan." Hans metode er bare helt fantastisk.
Jeg nyder at arbejde med Rick. Det vil jeg gøre til hver en tid.
Hvis man havde en ide, sagde han: "Okay, det kan vi da godt prøve".
Mange instruktører vil gerne bestemme, hvad man skal, -
- men Rick er meget lydhør.
Han bider mærke i de erfaringer, man gør sig, og tilpasser sig dem.
Og det var fedt. Ricks afsnit er første gang, Mando tager hjelmen af, -
- og vi ser hans ansigt, i sæson 2.
Og desuden er det første gang, -
- et andet menneske ser hans ansigt, siden han første gang tog hjelmen på.
Var det jer, der kom med rhydoniummet?
- Javel. - Javel.
Det er sparsomt og subtilt fortalt, -
- hvordan han sætter alt på spil, sin ed osv., for at redde barnet.
"Skal vi opgive vores rekognosceringsmission, -
- eller skal jeg gøre det, jeg har forsvoret at gøre?"
Det er her, han gør op med sig selv, -
- hvad hans kodeks egentlig betyder, og at det handler om at beskytte barnet.
Jeg kan godt lide, at der i Star Wars, -
- som jo skal flyde over med action, er plads til en afdæmpet scene, -
- mellem ideologiske modstandere, der føler hinanden på tænderne.
Imperiehelte hver og en.
Et sjovt og anderledes ophold i Star Wars' og Mandos verden.
Det er aldrig før set, hvad der sker inde i skibet, når det roterer.
Det inspirerede os til at indspille det her.
- Studiet her kan lidt af hvert. - Det er fedt at kunne dreje.
Skibet roterer, når det letter. Det ligger ned og gør sådan her.
Piloten ligger på ryggen, indtil skibet er lettet, -
- men nedenunder er navigationsrummet.
Når skibet indtager sin flyveposition, forbliver den del af skibet i vater.
Det ville kunne gøres i rotunden, og jeg var helt vildt spændt på det.
I gamle dage har børn leget med det skib -
- og forestillet sig at være om bord, når det roterede.
Det var en udfordring at få det til at fungere med skærmene, -
- men førhen ville man skulle have haft et kæmpestort maskineri i gang.
Vi byggede bare en platform med nogle sæder på og et instrumentpanel.
Resten af skibet er computerskabt.
Værsgo!
Vi endte med at filme det foran LED-skærmene, -
- og alle var vildt spændte.
Det mindede lidt om det første hyperrumsspring i sæson 1.
Alle var bevidste om, hvor vi var, og alle følte sig som børn igen.
Det var pragtfuldt.
Det bliver aldrig kedeligt.
JOHN GOODSON MODELLER / GRAFIK
Noget af det sjoveste, vi lavede til sæson 2, -
- var en halvanden meter lang model af en let krydser.
Den her del kan tages ud, så man bedre kan komme til, -
- og indeni er der en lille TIE-jagerhangar.
TIE-hangaren skal sidde heromme.
John Knoll brugte sit motion-control-anlæg til at lave en masse optagelser af den.
Skibet minder om en stjernedestroyer, men har indlagt lys. Det er så flot.
Vi var som små børn, da vi så de første optagelser.
Det er som at rejse tilbage til slutningen af 70'erne, -
- for vi gør præcis det samme, som George gjorde.
Det minder mig om, da jeg var dreng og drømte om at få legetøjsudgaven.
Vi har brugt miniaturer på en lidt anden måde.
I stedet for at filme dem, bliver de scannet og smidt op på skærmene.
Til afsnit 7 byggede vi 12-15 TIE-jagerkugler -
- og en pragtfuld bordkulisse, der blev kørt op på skærmene.
Vi tog de fysiske modeller og brugte dem med moderne teknologi.
Der er noget særligt over at fremstille dem fysisk.
Det giver det alt sammen det særlige Star Wars-look.
Det, jeg gerne ville frem til med dette afsnit ...
Vi har det med at se Star Wars som noget meget firkantet.
Det er altid lys eller mørke, Oprøret eller Imperiet.
Jeg ville gerne prøve at brede det lidt ud og vise, -
- at det ikke altid er sort og hvidt. Der er masser af gråzoner.
Især når vi taler om magt og anvendelsen af magt.
Jeg vil gerne se, hvor meget vi kan udvidde rammerne -
- og hvordan vi kan fortælle historierne anderledes.
Skål for Imperiet.
Du hamrer den ned i gulvet og reagerer helt overrasket.
"Jeg tror, det virkede!"
Vi stopper her.
Som noget nær livslang Star Wars-fan -
- kunne jeg ikke få mig selv til at takke nej til sæsonfinalen.
Det var spændende at have Mando som redningsaktionens midtpunkt, -
- alt imens Bo-Katan, Koska, Fennec og Cara -
- kæmper sig vej igennem det kejserlige skib.
Da jeg læste manuskriptet, var jeg fuldstændig solgt.
Du snurrer rundt i den her stilling. Når jeg siger til, går døren op, og så ...
Som instruktør er man spændt på, hvilke figurer der er med, -
- og hvordan kampene bliver.
I 208 har moff Gideon mørkesværdet, og Mando har en stav af beskar.
Hvordan vil det spænde af?
Det bliver ikke bare en lyssværdduel, men noget ganske andet.
Mørkesværdet var vanskeligt at få til at fungere.
Det er noget, Dave og George har fundet på sammen.
Dave har en meget klar ide om, -
- hvordan det skal se ud og føles.
- Det har jeg bestilt. - Det er sølvfarvet.
Ja, det er lige blevet ændret. Vi siger, han har malet det.
Vi brugte lang tid på at lave den elektricitet, der løber på klingen.
Vi endte med et look, der er både spektakulært og anderledes, -
- men stadig føles som Star Wars.
Det fører frem til det her.
Mørkesværdet skulle bruges i kamp, så vi måtte ændre vores design af det.
Dette skæfte i aluminium gør sværdet mere robust.
Det fungerer fedt.
Moff Gideon er ikke nogen mesterlig sværdkæmper, men en bureaukrat.
Til gengæld har han mørkesværdet, og så har han sit raseri.
Vi var ved at få ballade, fordi vi sled for mange mørkesværd op.
Rekvisitøren var ikke begejstret, selvom han var forberedt på det.
Giancarlo besad en sand vildskab, som virkelig kommer til udtryk.
Giancarlo har den vildeste energi.
Det højner også min præstation. Hvis han giver den fuld gas, -
- skal jeg også være skarp, så det ser intenst ud.
Vi kæmpede rent faktisk.
Det løfter virkelig scenen. Seerne vil blive blæst væk.
Din fremtoning er perfekt.
Stille, stille, stille.
De forreste to løfter armene om tre, to, en ...
... og lås!
Noget af det mest spændende ved mørketropperne var, -
- at Jon som altid -
- hellere ville filme alting frem for computeranimere det.
Han bad os om at studere, -
- hvordan overfladerne på Darth Vader reflekterede lys.
Hans skulderpanser og hjelm er ikke fejlfri overflader.
En 3D-model er fejlfri, -
- medmindre man specifikt sørger for, at den ikke skal være fejlfri.
Derfor var det vigtigt for Jon, at vi filmede rigtige skuespillere.
Til live-action-udgaven var vi nødt til at bruge skuespillere.
Proportionerne kunne vi jo ikke ændre så meget, -
- men de skulle stadig gerne ligne originalen.
COMPUTERSPILLET DARK FORCES (1995)
For at understrege, at der ikke er mennesker indeni, -
- tilføjede vi en masse stempler på halsen -
- samlinger på albuer, knæ, ankler og skuldre. Og de skal være lydefri.
Han har altid haft to. Man ser det ikke, -
- men der er en, der går den vej, og en, der går om bag ryggen.
De er vildt ulækre. Og de kilder.
Vi ville helst have lavet Jabbas palads i rotunden.
Vi kunne bare ikke finde et ordentligt punkt, -
- hvor vi kunne skifte fra kulisse til skærm.
Det skulle være helt identisk med det, man ser i Jedi-ridderen vender tilbage.
Intentionen er at genskabe den følelse, man fik, da man så det første gang.
Stedet vrimler med krinkelkroge -
- og var ikke egnet til at blive genskabt i rotunden.
Derfor byggede vi det fysisk med meget stor nøjagtighed.
Og det heroppe ... Hvis man sammenligner med billederne, -
- så er hver eneste revne fra Jabbas palads genskabt.
Man træder ind og tænker: "Wow, nu står vi i paladset."
"Og der er den der sære uro på trappen, som Carrie Fisher rammer med hovedet."
Hver en detalje er på plads, -
- fordi alle har et nært forhold til hvert eneste billede i de film.
Så når man træder ind på settet, er alting helt magen til.
Når vi genskaber ting som Jabbas palads, gør vi det med behørig respekt.
Ikke bare for tingenes udseende, som da vi genskabte cantinaen, -
- men for personerne bag dem.
For de personer hos Lucasfilm, der er skyld i, at vi har et arbejde.
Vi skal leve op til forventningerne og til deres kreativitet.
Fra Jedi-ridderen vender tilbage og til nu er der gået nogle år, -
- siden Bib Fortuna tog magten.
Hvad kan have forandret sig, og hvad vil være det samme?
Tronen er der selvfølgelig, men i filmen var der et band og en festlig stemning.
Det var lidt mere muntert.
Vi gjorde det en anelse mere dystert og gustent.
Jabba the Hutt er, som han er.
Men alle de andre hutter er også tykke og fede.
- Det er, som om man bliver ... - Forslugen.
Det er ligesom ringen, der gør en udtæret.
Det er en metafor for fråseri.
Vi kunne forbinde den store delle til der, hvor den anden tentakel er.
Hvis vi fremhæver det, vil det fungere rigtig godt.
Okay, det gør vi.
Inde i Bib Fortuna-kostumet har vi Matt Wood.
Han er fra lydafdelingen og var også med på sæson 1.
Dave arbejdede også med ham på Clone Wars.
En trofast Lucasfilm-medarbejder, men frem for alt har du spillet ham før.
- Ja, i Den usynlige fjende. - Du er jo født til det her.
Ja. Jeg havde aldrig troet, jeg skulle gentage rollen.
- Matthew Wood kom tilbage. - Han var virkelig tålmodig.
Han var iført tentakler, kutte og ansigtsmaske.
Han var iført kontaktlinser, tænder, falske fingre og fatsuit.
Staven er også en sjov ting.
Den er ikke med i filmene. Kan du fortælle lidt om den?
Gerne. Som barn havde jeg Bib Fortuna som actionfigur, -
- og der fulgte staven med.
Man ser den ikke i filmene, men her er den.
Jeg har aldrig før set nogen være så glad iført så enormt et kostume.
Men at står der i Jabbas palads ...
Man kniber sig selv i armen, når man tænker på, -
- at man står der på et set, der er blevet genskabt efter små 40 år.
Folk vil gerne se det igen, og det fortjener også at blive genopdaget.
Da vi nærmede os afslutningen på sæson 2, -
- kunne vi se potentialet for noget stærkt følelsesladet.
Den store udfordring var at samle alle trådene, -
- og jeg følte et enormt ansvar for at lave afsnittet ordentligt.
Bare det at få lov til at være en del af The Mandalorian -
- er fantastisk, for vi anede ikke, om det ville komme til at fungere.
At det skulle ende med at blive så visuelt genkendeligt, -
- forstærker det sære bånd, man har -
- med det barn, man var engang, og de film, man så i biografen.
Det handler ikke kun om at genskabe nogle steder eller figurer, vi kender.
Det handler om, hvordan vi viderefører dem og magien.
Det er et sammensurium af talentfulde mennesker.
Vi har forskellige baggrunde, men alle yder deres bedste uge efter uge.
Når man får lov at være med i Star Wars, giver man bare alt, hvad man har i sig.
Og alle giver alt, hvad de har i sig.
Det er et rigtigt team, og alle bidrager med noget.
Jeg tror, folk er vilde med serien, fordi den hele tiden overrasker.
Troperne sættes sammen på en ny måde, der er helt i George Lucas' ånd.
Det føles ægte, fordi det var det, der var Jon og Daves mål.
De ønskede at skabe noget, der var tro mod det, George lavede.
Forhåbentlig er det her noget, -
- der kan samle de forskellige grupper af fans om én oplevelse.
Det er vort levned.
TILBLIVELSEN AF SÆSON 2
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service