Jøss, så du laseren i hjelmen hans?
- Ja, se. - Bra.
- Ja. - Utrolig hva som begeistrer oss.
- Ja. - Se, en laser!
Venstre.
DAVE FILONI PRODUKSJONSLEDER/REGISSØR
Høyre.
Jeg tenkte at når alt rumler og går slik
og tilbake, er det intensiteten vi ønsker.
Alt må bygges opp mens vi gjør det her.
Se tilbake på barnet. Barn, forover nå.
REGI
Kutt.
- Kutt! - Det er vanskelig.
Det er ikke galt...
JON FAVREAU PRODUKSJONSLEDER/SKAPER
Vi forenes av at vi elsker Star Wars.
- Det var en forutsetning. - Ja.
Men jeg vet ikke om vi har noe annet til felles
for hvordan vi begynte å regissere.
Men dere lærte alle så fort,
til dere forandret mediet
og lot oss skape redskapene dere trengte.
Det var veldig gøy for meg.
Har aldri opplevd dette. Jeg regisserer vanligvis.
I dette prosjektet...
BAZ IDOINE FILMFOTOGRAF
...var det interessant med regissørene.
Fint å jobbe med Dave Filoni for å få hans sterke visjon,
og Jon Favreaus ønsker for serien.
Det var interessant å jobbe med Rick, Deb, Bryce og Taika,
for de tilførte serien ulike ting.
De hadde ulike perspektiver på samme visjon,
og det var vidunderlig å gjennomføre det.
Vær så god.
Jon Favreau forklarte at vi var hans 12 fortapte menn,
RICK FAMUYIWA REGISSØR
Syv uovervinnelige,
som han ville sette sammen for å fortelle historier,
og ønsket de ulike stemmene og personlighetene
til filmskaperne,
og ønsket å understreke det og tilføre det Star Wars-verdenen.
Jeg gikk fra å aldri lage spillefilm
til å lage en Star Wars-film.
Ideer, virkelighet
og fantasi smelter sammen på en komplisert måte,
og jeg er heldig som har Jon som veileder
for problemer i innspillingen
slik at han hjelper med å styre prosessen
og utdanner meg videre.
Det er noe forbigående. Ikke fokusert...
- Ja. - Han går gjennom,
og så bruker vi det,
- og kutter. - Som i Apokalypse nå.
Det er illevarslende
og gir en bakgrunn.
Husk da 3POs hode blir skutt
og alle går forbi, i Imperiet,
og kamera rettes mot det og de ser det ikke?
Jeg husker ikke det. Det er borte.
Jeg begynte med tradisjonell 2D-animasjon, håndtegnet.
Jeg hadde hundrevis av tegninger på kontoret,
som var dårlige.
Den første jobben min var King of the Hill.
Tegnet texanere som drakk øl ved et gjerde.
Jeg studerte ikke kunst for dette.
Det er vanskeligere å tegne dem enn folk tror.
Jeg jobbet for Disneys TV-divisjon og så på Legenden om Aang.
Avatar: Legenden om Aang på Nickelodeon var gøy,
fordi jeg elsker anime og action.
Og så George med Clone Wars.
Det var nytt. Jeg hadde aldri jobbet med dataanimasjon før.
Han sa: "Vi skal ikke lage bildemanus.
"Vi skal ikke tegne noe."
Jeg sa: "Men det er det jeg gjør."
Den ene ferdigheten min var ubrukelig.
BRYCE DALLAS HOWARD REGISSØR
Men den var ikke det, for det ligger ennå i det
å lage film.
Jeg tegner ennå stadig, selv for disse greiene.
Men George lærte meg å tenke mer på kamera, skuespillere,
hvordan stille kameraer for et opptak og iscenesettelse.
Dette språket hadde bygd seg opp i meg på ti år,
og George snakker på spillefilm-språk.
Han fikk meg interessert i det.
Interessant historie om da dere møttes,
eller hvordan du fikk jobben.
Jeg fikk nesten ikke jobben
fordi jeg trodde det var et pek.
Jeg jobbet i Nickelodeon, og noen ringte fra Lucasfilm Animation,
og jeg tenkte at firmaet ikke fantes.
Jeg hadde blitt begeistret for Sithene tar hevn
og snakket mye om den,
slik at folka fra Svampebob bare...
TAIKA WAITITI REGISSØR/STEMMEN TIL IG-11
...slet med Star Wars. Jeg trodde det var tull.
Det var en ukjent produsent fra "Lucasfilm Animation",
og de skulle lage "Clone Wars". Særlig.
Og jeg tenkte...
Du blir lei av å bli ertet.
Du tenker: "Dette er Svampebob-folka."
Jeg tenker: "Dere driver med..."
- "Ja, vi driver med en..." - Ja.
Jeg sa: "Så dere skal lage Clone Wars."
"Men det har dere vel gjort?"
- Jeg snakker slik. - Du snakker...
Kommer til Clone Wars.
Hun sa: "Dette blir dataanimasjon,
"og en ny serie."
Jeg sa: "Jeg driver ikke med dataanimasjon."
Hun sa: "George har anbefalt deg."
Jeg sa: "Sier du det?"
- Og jeg snakker slik. - Å ja?
- Hun: "Jeg vil..." - Han har selvtillit.
"Jeg vil gjerne møte deg."
Jeg sa: "Jeg vil gjerne møte deg også."
- Så mystisk... - Så hele denne greia...
Så går det opp for meg, måten hun snakker på...
Jeg tenkte: "Jeg kjøper ikke dette.
"Jeg gjør alltid det."
Jeg sa: "Hør..."
Hun skal til å legge på, for vi hadde gjort en avtale.
Jeg sa: "Hvem står bak dette?"
Hun: "Unnskyld?" Jeg: "Hvem står bak det?
"Er det Svampebob-folka? Vince? Hvem er dette?"
Hun sa: "Er dette Dave Filoni?" Jeg sa: "Ja."
Hun: "Er du på Avatar: Legenden om Aang?"
Jeg sa: "Ja." Hun sier: "Du er rett mann."
Da skjønte jeg det. Jeg sa: "Herregud."
Jeg sa bokstavelig talt dette.
"Du aner ikke hvor rett jeg er.
"Jeg er så rett."
Jeg sa...
"Jeg sa at jeg lager et jedikostyme i garasjen."
Senere sa hun at hun ville legge på,
men hun holdt avtalen.
Så måtte jeg møte masse folk
før jeg møtte George.
Da jeg møtte ham, måtte jeg opp til hovedhuset
og sitte ved et bord.
Han hadde mappen
med animasjon jeg hadde gjort.
Han går gjennom den slik.
Jeg tenker: "Jeg skjønner ikke dette,
"for han møter de beste i bransjen."
Og jeg tenker...
Du sa: "Fra Den beste."
Ikke sant?
Jeg tenkte bare:
"Når det er min tur på Sithene tar hevn, blir jeg flinkere enn alle nerdene der."
- "Historien min er unik." - Jeg har vært i et rom
med George Lucas.
Troverdigheten min har skutt i været.
Han lukker mappen min, ser på meg og sier:
"En jedi ville ha gjort dette."
Han begynner å beskrive
hvordan en jedi ville forhandle mer som en samurai.
Nesten som en mafiafyr, legge lyssabelen
ned og si: "Slik gjør vi forretninger.
"Hører du ikke etter, er dette en..."
Det er en Toshiro Mifune-mentalitet: "Her er sverdet mitt.
"Nå forhandler vi slik jeg vil."
Alt han sa,
var som å få bekreftelse etter alle kranglene mine med venner.
Jeg tenkte: "Jeg skjønner hva du sier."
Men du sier ingenting. Du bare lytter.
Jeg hørte på ham i ti minutter.
Produsenten sa: "Tida di er ute."
Han sier: "Ok." Jeg reiste meg og tenkte:
"Jeg får aldri møte ham igjen."
Jeg: "Hyggelig." Jeg tok ham i hånda.
Han sa: "Hyggelig." Jeg gikk.
Jeg gikk til rommet like ved
og tenkte: "Dødsbra. Det var stort."
For han var kul og veldig kunnskapsrik.
Han var alt du trodde om mannen bak Star Wars.
Flott opplevelse.
Så åpner produsenten døra og sier:
"Du fikk jobben." Så lukket hun døra.
Jeg bare...
Med piloten følte jeg...
...at jeg skulle vise fyren som han er og har vært:
en herdet, værbitt person
som har vært gjennom ufattelige ting
og bare gjør en jobb.
Jobben hans er å jakte på vesener og levere dem inn.
Han gjør det kun for penger.
På slutten forandres det, og han trekkes
mellom grådighet og uselviskhet,
en menneskelig grunnerfaring.
Også for Mando, som har valgt.
Hvordan han skal forbedre seg?
Du er en mandalorianer! Du klarer vel å ri på denne folen?
Dave Filoni, flott partner...
JON FAVREAU PRODUKSJONSLEDER/SKAPER
...stor animatør, regissør, historieforteller.
Han har også en sterk magefølelse for hva George vil si.
Han er et Star Wars-leksikon.
Spør om hva som helst. "Hva med skulderrustningen"?
Dave Filoni vil si:
"Den ser ikke egentlig slik ut,
"men få fortelle hvorfor og bakgrunnen."
BRYCE DALLAS HOWARD REGISSØR
Det er en renhet i hans forhold til Star Wars.
Det er veldig åpenbart.
Han har ikke noe ego.
Alt handler om Star Wars og George
og de viktige tingene.
Vi kunne ikke gjøre dette...
PEDRO PASCAL MANDALORIANEREN
...uten Dave Filoni.
Ingen elsker dette mer enn ham.
Han er så velinformert
og vet nøyaktig hva som vil passe.
Mer enn noen bare vet han
hva som er riktig og galt for Star Wars.
Kutt.
Da du kom på settet,
var du i en for meg annerledes og uvant sone,
for jeg kommer fra...
Selv når du jobber raskt på en uavhengig film, filmer du
kanskje åtte sider, som en helt.
Du hadde en plan.
Jeg liker også at du elsker action.
- Ja. - Du har det i blodet.
Du sier: "Kan jeg få flere stormsoldater?"
Jeg likte å drepe soldater.
Jeg sa alltid: "Ta dem."
Jeg elsket alt det.
Jeg elsker sjangerfilm og har en bakgrunn i sci-fi og fantasy,
som bøker, tegneserier og videospill.
Så snart jeg kunne...
For jeg har hovedsakelig drevet med TV i det siste.
Så snart jeg kunne, valgte jeg serier
- jeg ville se. - Du gjør masse kul TV.
Ja, jeg begynte...
Min første store var Mr. Robot.
Vi visste ikke hva den var. Den var lite kjent.
Jeg fulgte min egen smak
om det jeg likte å se på.
Det var zombier, roboter og romvesener.
Det førte til stadig mer kjente serier,
på grunn av sjangerens natur.
Men forskjellen til TV er at
du prøver på noe ambisiøst veldig fort.
Det klarer du bare ved å forberede deg
så godt du kan og ha en plan.
Men det er vanskelig.
Tenk deg... dekk den,
og kom ned til den. Ikke start på den.
Oppfattet.
Deborah Chow var veldig effektiv, og hun likte å filme.
Hun bruker all tilgjengelig tid,
og folk må jobbe hardt.
Det viktigste jeg prøver på
med alt jeg regisserer, er å finne liv.
En skuespiller kan godt forandre noe til det bedre,
eller de vil forandre bevegelsene.
Selv om jeg ikke får en vinkel,
vil jeg heller ha noe som føles ekte
og levende.
Det er viktig at du ikke tyner det
og lar det puste og være en mulighet
for at noe kan skje.
Med Star Wars, særlig siden det er den første TV-serien,
vil du la det komme til sin rett.
Du føler et ansvar, men det handler mer om å sikre
at alt føles riktig for verdenen.
Jeg blir med.
Hvilken replikk skal jeg ta her?
- "Jeg har det." - Hva? Nei.
- "Har det." - "Har det"?
- Nei. - Replikken din.
- Gå-replikken min. - Du går her.
Jeg sa: "Du vet ikke..."
- Men ja. - Gå videre.
Det er to replikker.
- Rett fram. - Jeg går til henne.
Jeg tror for den første,
for vi filmer ikke deg, men henne,
så du må ikke komme helt tilbake
hvis det ikke er for flaten.
Skal jeg ikke beholde denne?
Jo, men i opptaket med to.
Du skal gå inn i en profil.
Mando!
Jeg har det.
Jeg har egget.
Jeg elsker å lage historier om utskudd og folk
som aldri kommer i fokus,
jawa-greiene og å se monsteret,
sandkryperen, fikk meg til å tenke:
"Nå er jeg i Star Wars.
"Jeg står under sandkryperen."
Du ser på størrelsen og går under den,
og det er som om du ser opp
på sandkryperen. For meg var det
en av de mest tilfredsstillende og sinnssyke opplevelsene
til en som elsker Star Wars. Dette er størrelsen.
Jeg føler tingens størrelse.
Og selv om du leker med den
og vet hva den er i forhold til figurene,
var det å være inni...
Du måtte snakke med jawaene. De var mange.
- Jeg hadde mye... - Mye jawa-jobbing.
De var de eneste levende...
...jeg kunne forholde meg til.
Jeg tenkte: "Folk jeg kan snakke med."
Takk.
Og i episode seks var det flott å ha med folk.
Det var motsatt. Det var bare folk.
- Nettopp. - Du skrev på den.
Kult, for det var stemmen din.
- Ja. - Jeg liker den godt.
- Ja, det var... - Der begynner du å skjønne
at vi hadde ulike stemmer og ulike filmskapere.
Jeg sa til Disney: "Den er rar."
- Jeg sa: "Ja!" - På best tenkelige måte.
Hver er som en liten film, det var en ransfilm.
Jeg likte det. Vi fulgte reglene
- og snakket mye om det. - Nettopp.
Det funker bra og viser at Mando
ikke vil følge den gamle flokken.
Som i gode gamle dager.
Denne er stengt. Du er her ved trinnet.
Når du kommer hit, er det gjort.
Jeg hadde ikke gjort mye for TV, men hovedsakelig
jobbet med spillefilmer.
Mine bekymringer om å jobbe med TV
ble fjernet av Jon. Han tenkte på hva dette er.
Vi lager en sammenhengende serie, men har alle fått
kreativ frihet til å fortelle som om
vi laget en spillefilm.
Bort med blasteren, Mando.
Det er: "Ok. Greit."
- Kutt. - Kutt.
Jobb er jobb.
For lenge siden i en galakse langt, langt borte...
Star Wars var en viktig del av livet mitt
og hva jeg er kreativt sett og hva som inspirerer meg,
og Star Wars var den første kinofilmen jeg så.
Faren din og jeg var jedi-riddere.
Faren min tok meg med for å se den.
Jeg ventet i den lange køen uten å ane hva det var
og så filmen
og ble overveldet.
For meg var det en ting som...
Jeg tror mitt syn på film og historiefortelling
har blitt formet av den første gangen.
Og det er fenomenalt å være her.
Det er favorittøyeblikket mitt.
- Det er øyeblikket. Det er... - Ja, ja.
- Du ser det på lang avstand. - Ja.
Tidlig tok faren min meg med overalt,
for han sa: "Jeg lar ikke et barn til være hos kona mi.
"Dette er latterlig." Han hadde en forretningsreise til Japan,
og tok meg med. Jeg var fem-seks år gammel.
I Japan spiste han middag med George Lucas og Kurosawa,
og jeg var der.
- Du store min. - Jeg sovnet.
Jeg hadde jet-lag. Jeg husker de...
Men det er i hjernen din.
Jeg husker
at hodet mitt lå mot brystet hans og at jeg hørte stemmen hans,
og stemmen til alle andre, det...
- Ja. - ...fester seg. Fordi jeg...
Da jeg først så Jurassic Park...
...var jeg 12. Jeg sa: "Herregud, dette er mulig nå,
"alt er forandret for historiefortellere."
Muligheten til å jobbe med noe slikt
har vært så utrolig og inspirerende.
Nå som du har gjort denne flotte jobben,
vi kastet deg ut på dypt vann,
fordi det var en vanskelig episode,
og vi tenkte: "Vi må velge nykommeren
"som aldri har gjort dette før, for hun vet ikke hvordan."
- Så hun ikke tørner. - Hun vet ikke hvor vanskelig det er,
det hun skal gjøre, fordi vi var
med skogen og vannet
og omfattende mekanisk filming og statister.
- Og det var for mye. - Jeg fikk null hjelp.
Det var utrolig. Og mye av prosessen
dreier seg om gjentakelser og finne løsninger
og få gjennombrudd.
Det går tilbake til da jeg så på Jurassic Park.
Herregud, jeg blir rørt,
men fortellingenes kraft er utrolig,
men blir det ikke magisk, mislykkes alt.
Det er så tilfredsstillende.
Bryces episode skilte seg ut
fra de andre episodene,
fordi den foregikk på en jordbruksplanet, svært grønn,
skogkledt.
KONSEPTKUNST
Og Bryces følelsesmessige forståelse av dramaet
og behandling av skuespillere var usedvanlig.
Hun var en herlig regissør.
Vi var fredsbevarere,
beskyttet delegater, knuste opprør. Ikke det jeg ventet.
Hvordan havnet du her?
La oss kalle det tidlig pensjonering.
Hun fokuserer på framføringene.
Hun er hard,
hun tar ikke et nei for et nei.
Stopp. Se deg rundt slik at det gir mening.
Trekk blasteren,
se på Cara, Cara ser på deg, og vi går inn.
Jeg er skuespiller som har jobbet i mange filmer...
BRYCE DALLAS HOWARD REGISSØR
...med mange visuelle effekter og spesialeffekter.
Så kanskje skal jeg hjelpe skuespillerne med
den erfaringen, slik at det føles ærlig og ekte, og gi det tilbake
til figurene, dialogen og scenearbeidet,
og lage hver scene som et skuespill.
Et skuespill som fins utenfor Star Wars.
Vet det.
Gå aldri på akkord med framføringen.
Jeg tenkte: "Kan jeg bare sikre
"at hvis jeg i hver scene tenkte at måtte vi
"leve her, ville hele scenen bli bra."
Det er et stort ansvar
å jobbe med slike figurer og historier
og omstendigheter og slikt fordi det er meningsfullt
for så mange mennesker.
Litt langsommere.
Mitt forhold til Star Wars er uviktig.
Dette handler om alles forhold til Star Wars.
I The Mandalorian vil folk forhåpentligvis føle
vårt engasjement for den utrolige historien Star Wars.
Vi skal være klare.
Jeg regisserte ingenting på film
før jeg var rundt 30.
Før det drev jeg med stand-up, humor og teater,
og skrev og regisserte. Jemaine og jeg
skrev for og regisserte hverandre, for ingen hyrte oss
til "ordentlige" skuespill. Vi tenkte ikke:
"Jeg vil spille i et fancy skuespill i et kult teater."
De sa: "Nei." Så vi
skrev egne ting, og slik lærte jeg...
...å skrive og regissere, og vi måtte lage
egne rekvisitter og kostymer, og vi var på scenen
og prøvde å lage fiskesnører og greier.
Men gleden tar slutt, og før... bakgrunnen min er i maling,
så jeg var vant til komposisjon,
kunst og slikt.
Men jeg måtte få... Jeg hadde ikke...
Jeg ble så desillusjonert
over gallerigreia og kunstverdenen generelt,
men film ble et medium
der jeg kunne ta opp alt jeg likte.
Så musikk, kunst, opptreden, skriving og historiefortelling,
som ble det store.
Men de tre første filmene mine var veldig lavbudsjett,
og vi drev med gjenbruk.
I What We Do in the Shadows sa vi til Weta Workshop og Rich
og en av de folka: "Forkastet dere noe til Ringenes Herre?
"Som skapninger dere trodde dere ville bruke,
"og så forkastet dem?" Og de sa:
"Ja, det fins skrot vi ikke vil ha."
Jeg sa: "Vi tar det."
Det var gamle tenner og alveører
som hadde blitt kastet, og vi sa:
"Vi lager en kul vampyr med spisse ører."
Jeg er vant til å klare meg med lite
- og illusjoner. - Men du begynte med visuelle effekter,
for da du kom, var du...
...erfaren, fordi du hadde gjort Thor Ragnarok.
Ja, og mange av effektene på What We Do in the Shadows.
Mange reklamefilmer...
I løpet av årene hadde jeg plukket opp sjargong. Og...
Jeg lurte datafolkene til å tro at jeg visste
- hva jeg snakket om. - Hva slags...
Jeg husker ingenting av det.
Tja...
Det var vanskelig å være sammen med de andre regissørene.
De er veldig arrogante.
Bryce er... Jeg er ingen stor fan.
Produksjonen var amatørmessig. Ingen visste hva de gjorde.
Kvaliteten på filmskapingen og settene var forferdelig.
Det var pinlig å være med.
Her har vi Mr. Taika Waititi,
en herlig actionkomedie-regissør, så dette er en godbit.
Taika har erfaring fra Thor.
Du ser intensiteten i tankene og arbeidet hans.
Han er alvorlig, tenksom, men lekende.
Entusiasmen er tydelig.
Tja...
Han visste nøyaktig hva han ville filme og syntes det var morsomt.
Bruk den magiske hånda.
Taika finner humor i action.
Det er noe annet enn å gjøre narr av actionen. Det gjør vi ikke.
Tross morsomme øyeblikk er denne serien
en alvorlig historie og passer perfekt i Star Wars-kanonen.
Den tar seg ikke helt alvorlig, men tror på seg selv.
Jeg elsket å jobbe slik med alle regissørene.
Og det hjalp mye at Jon og Dave var her,
slik at jeg ikke gikk for langt.
Det var annerledes å samarbeide
med andre regissører om en serie.
Og vi kan gi hverandre ideer, si:
"Hva syns du om dette?" eller "Gir dette mening?"
Nøkkelen er å ansette dyktige folk.
Bli revet med av talentene deres.
Alle er talentfulle med arbeidserfaringen sin.
Det viktigste er hva slags person du er.
Vi går inn på et rom. Jeg tenker
at siden dette er nytt for mange av oss,
at vi samles om det, og det blir ei laggreie.
Alle har et eget perspektiv på dette.
Det gjør oss sterkere, og historien blir bedre.
Alle spør om manus, og Jon og jeg sier:
"Vi så ikke det:" Men vi retter gjerne på det,
og gjør ting på nye måter.
Det er nesten som en Star Wars-skole.
Jeg liker å hyre smart folk.
Har du smarte folk som er nysgjerrige og kreative,
men inspirerte og skarpe,
vil de lære. Og innen regi lærer du
at du må lære hver dag fordi du får
nye omstendigheter og må tilpasse deg.
Følger du reglene, lykkes du ikke.
Det er annerledes enn skriving eller animasjon,
der det er langt færre muligheter.
Du får stadig nye muligheter,
men de kan virke som utfordringer.
Men en som er kreativ og smart, er ikke redd
for å hoppe fra flyet før fallskjermen.
Så alle her er kreativt modne.
Det forener dere, for dere har ulik erfaring,
ulike bakgrunner, kommer fra ulike sjangre eller medier.
Men det er noe ved oss.
Derfor gikk vi så godt sammen.
Norske tekster: Jon Sæterbø