- Såg du att lasern syntes i hjälmen? - Ja, häftigt.
- Tänk vad vi går igång på. - Titta, laser!
Vänster.
Höger.
När det brakar och den rör sig så här... Det är den intensiteten vi vill ha.
Allt måste byggas upp.
Titta mot barnet och sen framåt.
REGI
Och bryt. Det är så svårt.
Alla älskar vi Star Wars. Det var en nödvändig förutsättning.
Jag vet inte om vi har nåt annat gemensamt som fick oss att börja regissera.
Men ni lärde er så snabbt -
- och gav mediet en ny riktning.
Det gjorde att vi blev tvungna att skapa nya verktyg utifrån vad ni behövde.
Det var nytt för mig, för jag brukar regissera.
Det var intressant att få jobba med flera regissörer.
När jag jobbade med Dave Filoni fick jag ta del av hans och Jon Favreaus vision.
Det var intressant att jobba med Rick, Deb, Bryce och Taika -
- för alla tillförde nåt eget.
Alla hade olika tolkningar av samma vision och det var fantastiskt att få utföra dem.
Börja!
Jon Favreau uttryckte det som att vi var som 12 fördömda män -
- som han sammanförde för att berätta de här historierna.
Han ville samla de olika filmskaparnas röster och personligheter -
- och betona och föra in det i Star Wars värld.
Jag hade aldrig gjort live-action förut och plötsligt gör jag Star Wars.
Det är ett komplext projekt där idéer, verklighet och fantasi förenas.
Det kändes bra att ha Jon med som mentor. Han känner till det svåra med live-action.
Han hjälpte till att lotsa mig i arbetet och det blev som en fortbildning för mig.
- Han går mer bara förbi, ofokuserat. - Ja.
Han går förbi, vi stannar kvar och sen bryter vi.
Det är som i Apocalypse. Det bidrar med hotfull stämning och en bakgrundshistoria.
Kommer du ihåg när 3PO:s huvud blir avskjutet och alla går förbi det -
- och de panorerar över det, men ingen ser det?
Nej, det är för nördig kunskap för mig.
Jag började rita traditionell 2D-animering för hand.
Jag brukade ha hundratals teckningar på kontorsgolvet som inte alls var bra.
Mitt första jobb var Hemma hos Hill.
Jag fick teckna ett gäng öldrickare och det var inte mitt mål med konstskolan.
Det var svårare att teckna dem än man kan tro.
Jag jobbade med tv för Disney och sen på Airbender.
The Last Airbender var en rolig serie. Jag älskar anime och action.
Sen jobbade jag med George på Clone Wars. Det var mitt första jobb inom datorgrafik.
När jag kom dit sa han att vi inte skulle göra nån storyboard.
Men det var ju min grej, så min enda talang var oanvändbar.
Men det är väl inte helt sant, för det hör ju ändå till filmskapandet.
Jag tecknar fortfarande, även för det här.
Men George lärde mig att tänka mer på scenplaneringen -
- och på hur kamerorna skulle stå inför en tagning.
Så det satte sig sakta under tio år och George utgår alltid från live-action.
Så han fick mig att tänka att det kanske var nåt jag ville göra.
Ert första möte är en rolig historia. Eller hur du fick jobbet.
Ja, jag fick nästan inte jobbet för att jag trodde att det var ett skämt.
Det ringde från Lucasfilm Animation och jag tänkte att "det finns inte".
Jag trodde att jag hade pratat så mycket om Mörkrets hämnd -
- att SvampBob-gänget ville driva med mig genom att busringa.
Det ringde en för mig okänd producent från "Lucasfilm Animation" -
- och de skulle göra "Clone Wars" och jag kände bara...
Jag var så trött på att bli retad -
- och jag var säker på att det var SvampBob-gänget.
- "Vi ska göra en"... - Ja, så jag sa: "Jaha, Clone Wars"...
"Men det har ni väl redan gjort?" Så svarade jag.
Hon sa att det skulle vara datoranimerat och en helt ny serie.
"Jag gör inte datoranimeringar", sa jag. "Men George har rekommenderat dig."
"Jaså, så George har rekommenderat mig?" Så pratade jag hela tiden.
Hon sa att hon gärna ville träffa mig och jag sa: "Gärna för mig."
Så alltihop... Jag börjar inse att hon pratar på ett sätt som...
Men jag ville inte gå på det, för jag är alltid så naiv.
Så till slut när hon ska lägga på och vi har bokat in ett möte frågar jag:
"Vem fick dig att göra det här?"
"Vad menar du?" svarar hon. "Är det SvampBob-gänget? Är det Vince?"
Hon frågar: "Du är väl Dave Filoni? Som jobbar på The Last Airbender?"
"Ja", svarar jag. "Det är dig vi vill ha." Då förstod jag.
Jag sa ordagrant: "Du anar inte hur mycket ni vill ha mig."
"Jag håller på att göra en jedidräkt i mitt garage."
Senare berättade hon att hon ville lägga på direkt -
- men vi hade redan bokat in ett möte.
Jag fick träffa folk i två omgångar och sen fick jag träffa George.
När jag skulle träffa honom fick jag gå upp till huvudbyggnaden.
Han satt och tittade igenom min portfolio med animationer som jag har gjort -
- och jag tänkte: "Jag får aldrig det här. Han träffar ju de bästa i branschen."
- Jag kunde bara... - "Titta, det är från Den bäste."
Allt jag kunde tänka var att när jag köar till Mörkrets hämnd -
- har jag den bästa historien av alla.
För jag har varit i samma rum som George Lucas.
Mina åsikter kommer att väga så tungt.
Sen stängde han portfolion, tittade på mig och sa:
"En jedi skulle göra så här"...
Sen började han beskriva hur en jedi skulle förhandla som en samuraj -
- eller som maffian och lägga ljussabeln på bordet och säga:
"Så här blir det. Om du inte lyssnar på mig"...
Det är mycket Toshiro Mifune över det: "Nu ska vi förhandla på mina villkor."
Allt han berättade sen gav mig rätt i alla diskussioner jag har haft med mina vänner.
För hela tiden tänkte jag: "Jag förstod verkligen vad du ville säga."
Men jag sa inget. Jag bara lyssnade. Och jag lyssnade i cirka tio minuter.
Sen sa producenten att tiden var ute och han sa: "Okej."
Jag tänkte att jag aldrig skulle få träffa honom igen.
Så jag skakade hand med honom och gick in i rummet intill hans kontor.
Det var en superhäftig upplevelse. Han var cool och kunnig.
Han var allt som man tänker sig att mannen som skapade Star Wars är.
Sen kom producenten och sa: "Han gillade dig. Du får jobbet."
I pilotavsnittet var mitt jobb att visa vem han är och har varit:
En härdad, väderbiten person som har varit med om otänkbara saker -
- och som bara gör sitt jobb -
- som är att leta reda på varelser och överlämna dem.
Följderna och sensmoralen är: "Jag får betalt."
Sen förändras allt i slutet, och det är den dragkampen -
- mellan girighet och altruism som utgör grunden i att vara människa.
Mando har gjort sina val, så hur ska han bättra sig?
Du är mandalorian! Så nog kan väl du rida på det här fölet.
Dave Filoni är en fantastisk medarbetare, animatör, regissör och historieberättare.
Men han har också en stark känsla för hur George vill ha det.
Han är som en levande Star Wars-encyklopedi.
Om jag skulle fråga om den här axelvadden hade Dave sagt:
"Den ska egentligen inte se ut så och jag kan berätta varför."
Hans relation till Star Wars är genuin -
- och det märks verkligen.
Det handlar aldrig om honom själv, bara om Star Wars och om George -
- och det som verkligen är viktigt.
Vi hade inte kunnat göra den här serien utan Dave Filoni.
Han älskar verkligen grundmaterialet.
Han är insatt och vet precis vad som passar och vad som är logiskt.
Han känner instinktivt vad som passar och inte passar för Star Wars.
Bryt!
När du kom till inspelningen -
- hade du en helt annan inställning än den jag är van vid.
Om man jobbar snabbt kanske man kan göra åtta sidor, och då är man en hjälte.
Du kom dit och hade en färdig plan.
Dessutom älskar jag att du tycker om action så mycket.
"Kan jag få några fler stormsoldater?"
- Jag tyckte om att ha ihjäl stormsoldater. - Jag bara gav dig.
Jag älskar allt sånt där.
Jag älskar science fiction och fantasy i böcker, serier och tv-spel.
Så fort det gick... Jag har mest gjort tv det senaste.
Så fort jag kunde började jag välja serier som jag faktiskt ville se själv.
Den första stora serien jag gjorde var Mr. Robot.
Då visste vi inte vad det var. Det var ingen stor serie.
Så jag gick bara efter vad jag gillade och vad jag själv ville titta på.
Det visade sig vara zombier, robotar och utomjordingar.
Det ledde sen till större serier eftersom genren är sån.
När man jobbar med tv försöker man göra nåt väldigt ambitiöst, väldigt snabbt.
Det enda sättet att göra det är att förbereda sig och planera i förväg.
Ändå är det svårt.
Överlappa och kom ner, så att du inte börjar där.
Deoborah Chow var oerhört effektiv och tyckte om att filma.
Om vi hade ett visst antal timmar så gällde det att utnyttja dem maximalt.
Som regissör försöker jag ge liv åt varje scen.
Om en skådespelare vill ändra på nåt eller förändra scenens uppbyggnad...
Även om jag inte kan få rätt kameravinkel så vill jag att det ska kännas äkta.
Det är viktigt att inte pressa fram det -
- utan att låta det andas så att nåt kan få möjlighet att hända.
Eftersom det här är den första tv-serien, så vill man verkligen göra den rättvisa.
Därför känner man ett ansvar, framför allt för att allting ska kännas troget världen.
Jag är med.
Hur vill du att jag kommer in här?
- Du säger: "Jag har den". - Nej, nej.
- Jag menar vilken väg jag ska gå. - Du går här.
"Vet du inte?" tänkte jag. Det är bara två repliker.
- Gå bara rakt. - Jaha, till henne?
I den första tagningen filmar vi inte dig, utan mer henne -
- så du behöver inte gå tillbaka hela vägen.
- Ska jag inte ha den här? - Jo, i tvåbilden. Du går in i profil.
Mando!
Jag har det.
Jag har ägget.
Jag tycker om att berätta historier om missanpassade karaktärer -
- som man sällan riktar kameran mot.
Att jobba med jawornas värld och se det här stora monstret...
En sandkrypare mitt på inspelningsplatsen, det var...
Det kändes som att jag var med i Star Wars.
"Jag står under en sandkrypare."
Man kunde gå in under den och faktiskt titta upp på den.
För mig var det...
...en av de häftigaste upplevelserna man kan ha som Star Wars-fan.
Jag kände hur stor den faktiskt var.
Även om man leker med den och vet hur den ser ut jämfört med figurerna...
- Du fick prata med jaworna. - Ja, det var många...
De var det enda levande.
Det var dem jag kunde interagera med. "Folk jag kan prata med!"
Sen på avsnitt sex var det fantastiskt att få ha människor igen.
Då var det tvärtom, bara människor. Det var det du var med och skrev.
Det var häftigt, för det var din röst. Jag gillar det avsnittet.
Det är då man inser att vi hade olika röster och olika filmskapare.
Jag pratade med Disney och de sa: "Den där är ganska udda."
- Ja! - På allra bästa sätt.
Varje avsnitt är en minifilm och det här var kuppfilmen.
Jag gillar det. Vi höll oss till de reglerna och pratade mycket om det.
Det fungerade bra och visar att Mando vill frigöra sig.
Som på den gamla goda tiden, Mando.
Du står här, den här är stängd. Du står här.
När du kommer hit är det redan avklarat.
Jag hade inte jobbat så mycket med tv. Jag har mest jobbat med långfilm.
De farhågor jag hade inför att jobba med tv -
- kunde Jon undanröja genom sitt sätt att tänka kring det här.
Vi gör en sammanhängande serie, men samtidigt har vi alla fått -
- friheten att berätta historierna som om det vore långfilmer.
Rikta bort strålpistolen, Mando.
Det är lite: "Okej, okej."
Bryt!
Ett uppdrag är ett uppdrag.
För länge sedan i en galax långt, långt borta...
Jag tillhör en generation som Star Wars har betytt väldigt mycket för -
- och det är en stor del av min kreativitet och det som sätter igång min fantasi.
Star Wars var den första filmen jag såg på bio.
Din far och jag var jediriddare.
Pappa tog med mig på den.
Jag minns att vi stod i en lång kö och jag ingen aning om vad som väntade.
När jag såg filmen blev jag helt tagen.
För mig var det en...
Min syn på film och på historieberättande -
- har formats av första gången jag såg den filmen.
Att få vara en del av det här är rätt fantastiskt.
Det här är den bästa delen.
- Precis där! - Ja.
Man ser det på långt håll.
Pappa tog ganska tidigt med mig överallt.
Han ville inte lämna ett barn till hemma. Han tyckte att det blev fånigt.
Han skulle på affärsresa till Japan och tog med mig. Jag var fem eller sex år.
I Japan åt han middag med George Lucas och Kurosawa och jag var med.
Och jag somnade. Jag hade jetlag. Men jag kommer ihåg...
Det finns där inne i din hjärna.
Jag kommer ihåg att jag vilade mot hans bröstkorg och hörde hans röst -
- och alla andras röster och det har stannat hos mig.
När jag såg Jurassic Park första gången var jag 12 år och tänkte:
"Herregud, det här är möjligt nu. Det förändrar historieberättandet helt."
Att få jobba med nåt sånt här har varit...
...så fantastiskt och storslaget.
Nu när du är klar och har gjort ett utmärkt jobb...
Vi kastade ut dig på djupt vatten, för du fick göra ett svårt avsnitt.
Vi tänkte att vi måste välja nån ny som inte har gjort det här förut, för...
- Hon flippar inte ur! - Hon fattar inte hur svårt det är.
Det var skog och vatten, en stor strid och statister i bakgrunden.
- Det var för mycket. - Jag gjorde det helt utan stöd.
Det var fantastiskt. Mycket av processen handlar om -
- att göra om, tänka efter, lösa problem och att göra genombrott.
Jag tror att det har att göra med att Jurassic Park... Jag blir känslosam.
Kraften i historieberättandet är enorm, men om illusionen blir fel fallerar allt.
Det känns så bra.
Bryces avsnitt var helt olikt de andra avsnitten.
Det utspelade sig på en lantlig planet som var väldigt grön och skogbeklädd.
Bryces känslomässiga band till dramat -
- och hennes sätt att jobba med skådespelarna var fantastiskt.
Hon var en underbar regissör.
Vi blev fredsbevarare, livvakter, upprorsstävjare... Inte min grej.
Hur hamnade du här?
Tidig pension, kan vi säga.
Hon fokuserar på skådespeleriet.
Hon är hård. Hon godtar inte ett nej.
Stanna upp. Se dig omkring, så att vi får med det.
Ta fram strålpistolen, titta på Cara, Cara tittar tillbaka, sen går ni in.
Jag är skådespelare och har gjort flera filmer -
- med visuella effekter och specialeffekter.
Jag kan ge stöd åt skådespelarna och hjälpa dem så att det känns äkta -
- och få det att handla om karaktärerna, så att varje scen känns som en pjäs.
En pjäs som kan utspela sig utanför Star Wars-världen.
Jag vet.
Vi ska inte tumma på skådespeleriet.
Jag behövde bara se till att jag i varje scenuppbyggnad kände:
"Tänk om vi kunde stanna i den här scenen."
Det innebär ett stort ansvar -
- att jobba med de här karaktärerna och berättelserna och allt som hör till -
- för det är betydelsefullt för så många människor.
Sakta ner lite.
Det är inte min relation det handlar om, utan om allas relation till Star Wars.
Förhoppningsvis ser de som tittar -
- att vi brinner för Star Wars och dess fantastiska historia.
Vi är redo.
Jag började regissera film först när jag var runt trettio år.
Jag började inom standup, komedi, teater, manus och regi.
Jemaine och jag skrev och regisserade varandra, för ingen ville anlita oss.
Vi ville vara med i fina pjäser och spela på häftiga teatrar -
- men de sa nej, så vi började skriva eget och jag lärde mig skriva och regissera.
Vi gjorde rekvisita och kostymer själva.
På scenen försökte vi använda linor att dra med.
Men i slutet av sommaren... Min bakgrund är inom målning -
- så jag var van vid kompositioner, konst och liknande.
Men jag var tvungen att... Jag kunde inte riktigt...
Jag blev så nedslagen och trött på -
- gallerierna, konsten och hela konstvärlden -
- men genom filmen hittade jag ett medium som uttryckte allt jag tyckte om.
Alltså musik, konst, teater, författande och berättande.
Men mina första tre filmer var lågbudget och vi försökte återanvända saker.
Till What We Do in the Shadows frågade vi Weta Workshop -
- om de hade nåt som de inte hade använt i Sagan om ringen.
Som varelser som de hade tänkt använda, men som inte platsade.
De svarade att de hade lite skräp som de inte ville ha.
"Det tar vi!"
Det var gamla tänder och några gamla alvöron -
- som hade kastats bort och vi tänkte:
"Vi gör en cool vampyr med spetsiga öron."
Så jag är van vid att jobba så och skapa nåt utifrån vad jag har.
Du höll på med visuella effekter också, för när du började var du lite av...
Du var den erfarna, för du hade jobbat med Thor: Ragnarök.
Jag gjorde även effekter på What We Do in the Shadows och i flera reklamfilmer.
Under årens gång lärde jag mig och...
Jag kunde få datorkunniga att tro -
- att jag visste vad jag pratade om.
Jag kommer inte ihåg nåt av det nu längre.
Jo...
Det var jobbigt att umgås med de andra regissörerna.
De är väldigt arroganta.
Bryce är... Jag är inget stort fan av henne.
Alla var amatörer. Ingen visste vad de höll på med.
Kvaliteten på filmskapandet och inspelningen var urusel.
Jag skäms över att vara inblandad.
Här har vi Taika Waititi, en fantastisk regissör inom actionkomedi.
Taika har gjort Thor, så han för med sig den erfarenheten.
Man ser styrkan i hans sätt att jobba.
Han är både eftertänksam och lekfull.
Hans entusiasm känns verkligen.
Han visste precis vad han ville spela in och han gjorde det med humor.
Kom igen, bebis! Kör magiska handen!
Taika vet hur man hittar humor i en actionscen.
Det betyder inte att vi driver med det, för det gör vi inte.
Det finns humoristiska inslag i serien, men det är en allvarlig berättelse.
Det passar in i Star Wars kanon.
Den tar sig inte helt på allvar, men den tror på sig själv.
Jag tyckte verkligen om att jobba med de olika regissörerna.
Det var också till stor hjälp att ha Jon och Dave på plats.
Mest för att jag inte skulle spåra ur för mycket.
Det var en speciell upplevelse att få jobba med andra regissörer.
Vi kunde bolla idéer och fråga varandra: "Vad tycker du om det här?"
Nyckeln är att anlita bra folk.
Man måste förstå deras färdigheter.
Alla är så klart skickliga som har utfört det jobb de har gjort.
Men den stora skillnaden ligger i det personliga.
Vi samlas i ett rum och eftersom allt är så nytt för många av oss -
- så enas vi kring uppgiften och får en riktig lagkänsla.
Alla för med sig sitt eget perspektiv -
- och det gör oss starkare så att vi kan göra historien bättre.
De ställde frågor om manuset och Jon och jag insåg att vi hade missat nåt.
Men sen fixar vi det och hittar nya sätt att göra saker på.
Det är nästan lite som en Star Wars-skola.
Jag vill anlita smarta personer. Smarta, nyfikna och kreativa personer -
- som är inspirerade och skärpta, kommer att lära sig.
Det ni lär er som regissörer... Ni måste lära er nåt varje dag.
Ni står hela tiden inför nya situationer och måste anpassa er.
Om ni håller er till reglerna, kommer ni att misslyckas.
Det är inte samma sak som att skriva manus eller animera -
- där möjligheterna presenterar sig, men i mycket långsammare takt.
Möjligheterna kommer ständigt till er, men de kan kännas som utmaningar.
Men är man kreativ och smart är man inte rädd -
- för att hoppa ut ur planet innan man har fått fallskärmen.
Alla här är kreativt modiga.
Det förenar er.
Ni har olika erfarenheter och kommer från olika genrer eller medier.
Men alla har nåt speciellt och jag tror att det är därför vi funkar så bra ihop.
Översättning: Petra Ekstedt Svensk Medietext