היי, בילי.
טוב, תשלח לי מסרון כשתהיה קרוב, ואני ארד למטה. בסדר.
טוב. לא, לא אפשרי. למטה.
מספיק עם קניות הנעליים ב"טיקטוק".
לעזאזל! אלוהים, הפחדת אותי. חשבתי שעזבת.
לא, אני צריכה להחליף נעליים.
העקבים האלה הם לא כמו לצעוד בנעלי ספורט.
אז, ואל...
יש משהו שאני חייב ל... אני חייב לספר לך.
כן.
לא רציתי להזכיר את זה אמש בגלל הבלגן עם "סי-אן-אן",
אבל את תראי את זה עכשיו.
אראה מה? -עשיתי קעקוע ב"ברנינג מן".
כן, מה עשית? עלה מריחואנה קטן על הקרסול?
אני לא יודע איך תרגישי בנוגע לזה,
אבל זה משהו שאני מאמין בו מאוד.
אתה עושה סיפור גדול מקעקוע קטן של... מארק!
- כל מקום אחר -
לא תוכל ללכת לשחות יותר לעולם.
אני אוכל אם אכיר במה שכתוב.
תסתובב, מה כתוב? -"כל מקום אחר".
בסדר, אז אתה, מה? לא רצית להיות בברנינג מן עד כדי כך?
לא, אני לא רוצה להיות כאן עד כדי כך. אני לא מאושר.
חשבתי הרבה לאחרונה. ו...
אתה עוזב אותי?
כן, אני עוזב אותך והכרזתי על כך עם קעקוע.
כתוב עליו "כל מקום אחר", לא "כל אחת אחרת".
בסדר, טוב, אבל מארק, תשמע, פשוט,
אני כאן, ואתה לא רוצה להיות כאן.
לא כאן...
כאן.
מה? בסדר. כן, לצאת מהראש שלך.
לשנות את הראש שלך. -לא, אל תשימי לי מילים בפה, בבקשה.
אני תקוע, ואל. אני לא אוהב את איפה שאני נמצא.
עשיתי קעקוע כתזכורת.
בסדר, אני פשוט לא בטוחה שזה רעיון טוב לעשות תזכורת תמידית
שאתה לא רוצה להיות כאן.
טוב, מה הנקודה שלך?
כשמשהו גרוע, צריך להמשיך הלאה.
אי אפשר להמשיך לבהות בו.
אתה גם ככה לא רואה אותו, מארק, הוא על הגב שלך.
אתה יכול לקרוא הפוך?
לא התכוונתי לקעקע את זה על הפנים. אני לא משוגע.
נכון מאוד, אתה לא.
בסדר, מארקי מארק, עד כמה שאני אשמח לא להיות ב"כל מקום אחר"
מלבד כאן, אני צריכה לפגוש את בילי למטה, וגם הנעליים האלה כואבות.
אנחנו רודפים אחרי פולי ג'י.
מה? -כן.
אני צריכה לצלם אותו מודה בכך שהוא הדליף את המידע על הבינה.
אני לא יודע אם זה חכם, ואל.
אומר האיש בן ה-62 עם הקעקוע הטרי.
תודה.
היי.
את יודעת שזאת לא הייתי אני, נכון? -אני יודעת, כן.
תודה שהופעת בסי-אן-אן. -כן.
אפילו שמת ליפסטיק. -קצת.
כן.
אז מה את עושה כאן, ג'יין?
אני יכולה לחזור?
מה שקורה לך עכשיו הוא לא בסדר, ואני רוצה להגן עלייך,
אבל לא לעשות את זה
עם צילומי אווירה שטותיים ומיותרים באיכות אייץ'-די עבור איזה תאגיד עסקי.
אני רוצה לעשות את זה בעצמי. כמו שצריך.
עם זה.
זו המצלמה שצילמתי איתה את "הלסביות של טרבלינקה".
אני רצינית לגבי לעשות את זה עד כדי כך.
זאת המצלמה שאיתה זכית באוסקר?
בטח, בואי נעשה את זה! כן! -בסדר.
מוטב שלא תהיי כאן כדי לעשות סצנה, ג'יין.
כי יש לנו אבטחה רצינית עכשיו.
זה ג'יימס, הוא שמר על גאגא.
לא, שום סצנה, בילי, לא.
ג'יין ואני פתרנו את זה, והיא משתמשת עכשיו במצלמת האוסקר שלה כדי לצלם אותי,
אז אנחנו בסדר.
ג'יין, אני מצטער שזרקתי אותך מהסטודיו, הגנתי על העסק שלנו.
כן, גם אני מצטערת. הגנתי על האנושות.
כן, שני טיעונים טובים, כן.
ג'יין, למה שלא תשבי מקדימה? כן.
תודה. בסדר.
את צריכה לצלם את הפרצוף של פולי ג'י כשהוא יראה אותי. בסדר?
הסטודיו ירצה להאשים מישהו בדליפה, וזאת לא אני.
יש לנו חשבון בקפה? -לפיישנס יש את הכרטיס של ואל.
אני לא רואה אותו. -הוא אומר שהוא בא לכאן הרבה, אז...
תראו מי כאן. ואלרי צ'ריש.
באת להחטיף לפולי ג'י עוד אגרוף בבטן?
כן, או שבאת לקחת את הפרנסה שלנו באופן אישי?
אלוהים, כולם תסריטאים.
בסדר, תקשיבו, אני מבין. אבל להוציא את זה עליה זה לא בסדר.
היא רק שחקנית שהיתה נואשת לעבודה אז היא הצטרפה לתוכנית.
בסדר? -היא נואשת?
אני מגישה כרגע מועמדות לעבודה ב"קוסטקו".
בסדר. כן, הוא לא כאן. למה שלא נלך?
אני מצטערת. -כן, יש לך הרבה על מה להצטער.
לך ולשטויות הבינה המלאכותית שלך!
אתה יודע מה? מספיק, אדוני, מספיק!
אני מדבר איתה!
היא לוקחת את כל כספי התסריטאים שלנו לעצמה,
ואני נאלצתי להוציא את הילדים שלי מבית הספר הפרטי כי אני לא יכול לשלם עליו!
אם אין לך כסף לבית ספר, למה אתה מוציא שמונה דולר על הפוך?
אלוהים! לך להזדיין! -אלוהים!
סליחה. -לעזאזל!
התכוונתי לעשות את זה. -לא!
אלוהים! אלה 16 דולרים שהילדים שלך לא יקבלו!
שיהיה. מניאק. -בסדר, בילי, זה מספיק.
לא, בוא פשוט נלך לפני שמישהו יזרוק לחמניה.
קנית את הקפה שלך? יופי, עכשיו אנחנו יכולים ללכת.
יש לי בובה בשביל פיישנס. -בסדר.
טוב, נצטרך לעצור שוב בדירה שלי כדי שאוכל להחליף בגדים.
טוב, אני אבקש שיורידו אותי בבית לאחר מכן,
אני אקח יום חופש אחרי זה. -כן.
ואל! היי! היי.
מה קרה לכם? -"מה קרה"?
אני אגיד לך מה קרה. תסריטאי כועס בדיוק זרק עלינו שני משקאות אייס קפה בינוניים
מכיוון שסיפרת לכולם על הבינה והתוכנית שלנו.
לא, לא, אני לא סיפרתי לאף אחד.
למעשה, שלחתי לך מסרון. לא קיבלת אותו?
היא קיבלה אתמול מסרונים רבים, פולי,
רובם הציעו שהיא צריכה להתאבד, אז אולי היא לא קיבלה את שלך.
נכון.
בסדר, בילי. -יש לך קצפת.
אני אנקה אותה אחר כך. -קחי מפית, לפחות.
תודה. -יש לי מגבונים באוטו.
יופי. -הם ממש כאן.
"ואל, מצטער שכל זה קרה. באמת שכן.
"זה לא מגיע לך." -"זה לא מגיע לך."
כן, אני רואה, קיבלתי אותו. פספסתי אותו. פספסתי אותו.
אני מצטערת שהאשמתי אותך. -לא, כן, לא.
אני מבין למה היית חושבת ככה. למה שלא תחשבי?
בסדר. כן. -כן.
את יודעת מה? תיכנסי.
מגיעה לך התנצלות. תיכנסי.
לא. אני בסדר, כן.
בבקשה, רק לרגע. רק כדי להבהיר את המצב עם התסריטאים.
אתה יודע מה? הבהרתי את המצב עם התסריטאי שבאתי לראות.
אז... -בסדר.
היי, ואל. -כן.
השגתי עבודה.
היא כאן? -כן, בריסטה. לא.
זו קומדיה רומנטית מטופשת על זומבים בחצי מהשכר הרגיל שלי,
אבל, את יודעת, זאת כתיבה. אז...
כן. -תודה.
בסדר. למה אתה מודה לי?
היום ההוא בסט שלך, את יודעת,
גרם לי להבין שאני אוהב לכתוב יותר מאשר
לשבת שם ולקטר על לא לכתוב.
אז ירדתי מהעץ... -כן.
ואת יודעת, קיבלתי משרה בתוכנית של מישהו אחר.
כל הכבוד לך. -כן.
כן, אני מקווה שהיא תשודר במשך זמן רב. -כן.
בסדר. ביי, פולי.
ג'יופינו.
נכון? פולי ג'יופינו. -כן.
כן. -להתראות.
אז מי ההדלפה? -בואי נראה, בסדר, מי ידע?
פולי ג'י, ג'ימי, את, הצוות שלך,
מארק, אתה, בילי, פיישנס, צוות השחקנים,
פרנק, פי-די-פי, אני יודעת מי! זאת אני!
אני הדליפה. סיפרתי ליותר מדי אנשים. כן, כך זה התגלה.
סיפרתי ליותר מדי אנשים. ומי יודע למי הם סיפרו?
טוב, אל תגידי שום דבר מזה על השטיח האדום ביום חמישי.
לא, לא, אני לא יכולה ללכת לזה עכשיו, לא.
אני צריכה להופיע ב"בחורי פיננסים" באותו אחר צהריים.
כן, אבל האירוע רק ב-20:00. -נכון.
תקשיבי, בסדר, התקשורת, את יודעת, פשוט לא חושבת שכדאי שאלך.
את יודעת, יותר מדי... -כליא ברק?
תודה. -אני אלך.
אייצג אותנו ואת התוכנית. -כן, יופי.
את מוותרת על אירוע תקשורתי עבור התוכנית שלך? לא מתאים לך.
אל תעשי מזה סיפור גדול, ג'יין. בסדר?
יש לי הרבה על הראש, אז כן, אני אוותר על מעידה על השטיח האדום.
אמרת "מעידה". -באמת?
היי, היי, הו, הו, שוואלרי צ'ריש תעוף מפה!
היי, היי, הו, הו
שוואלרי צ'ריש תעוף מפה! -מה?
היי, היי, הו, הו, שוואלרי צ'ריש תעוף מפה!
אלוהים! -תסגרי את החלון.
לא יכולה, אני זקוקה למקום בשביל המיקרופון.
אחר צהריים טובים. תעודה מזהה, בבקשה.
כן, יש לי אותה. הנה, תוכל לתת לו את התעודה המזהה שלי?
מי נמצא שם למטה? -זאת ואלרי צ'ריש, שלום.
זאת שהמחאה נגדה? -כן.
יש לך אישור מעבר בשבילנו? -הוא הצטרף לצוות שלי הבוקר.
אז לא התקשרנו מראש.
כן, שום רכב או אדם לא יכול להיכנס למתחם בלי תעודה מזהה.
בסדר, טוב, יש לך התעודה המזהה שלי.
יודעת מה? אני אצא כאן. -בסדר. לא מפה.
אני אסע הביתה ב"אובר".
בסדר.
ג'יין, האם הכרחי לצלם את החלק הזה? אני לא חושבת.
בדיוק אמרת לי שרצית...
תיזהרי. -היי, היי, הו, הו
שוואלרי צ'ריש תעוף מפה!
היי, היי, הו, הו, שוואלרי צ'ריש תעוף מפה!
בסדר, הקבוצה הראשונה כאן. תודה לקבוצה השנייה.
סליחה! אנשים.
אם אף אחד לא הולך להגיד שום דבר, אני מניחה שאני אגיד.
בקול רם יותר.
לא נוח לי לעבוד כאן בזמן שתסריטאים שובתים ממש בחוץ.
כן, לא, אבל הם לא שובתים. אנחנו יכולים לעבוד.
זה לא עניין של האיגוד. זה אישי נגדי.
את יודעת מה? לא, לא. שיזדיינו. -טוב...
נוכל להגיד גם, "שוואלרי תזדיין," נכון?
תשמרי על הפה, בבקשה.
לא שנגיד את זה, אבל היא זאת ששיקרה לנו בקשר לבינה המלאכותית.
לא, לא! לא, לא.
אני לא שיקרתי. לא יכולתי לספר לכם.
כי הסטודיו אמר לי לא לספר. אז כן.
זה נקרא לשקר.
טוב, לא, עכשיו... -זה כן.
ואל, אני אוהבת אותך, אבל שיקרת. שיקרת על ידי השמטת מידע.
תראו, תראו.
זוזי לי מהדרך, בינה מלאכותית! -תפסיק! תפסיק להיתקע בי, בנאדם!
מה קורה? -תפסיק להוציא את זה עליי.
בבקשה. בסדר? לא המצאתי את המספרים אחת ואפס!
אני פשוט מנסה לעשות את העבודה שלי. -תמצוץ לי, אלגוריתם.
חבר'ה, חבר'ה, תקשיבו, אני מבינה. בסדר?
באמת. אבל זו לא אשמתו של אוון, אתם יודעים, בדיוק כמו שזו לא אשמתי.
נכון? אני לא המצאתי את המספרים אפס, אחת, שתיים, שלוש, ארבע.
כן, לך לעזאזל, "דלפק הגאונים"!
טוב, מה קורה שם, רון?
עבדתי על סרט עם בינה מלאכותית. צילמנו אותו בתוך שבועיים. סרט!
זה היה צריך להיות 16 שבועות, 16 שבועות של עבודה עבורנו, הגריפים, אינם עוד.
כן, אבל אתה יודע מה? הבינה שכאן מחליפה רק תסריטאים.
נכון? לא מישהו מכם. אז... -עדיין לא!
אני מצטער, מי את ומה את עושה כאן?
אני מכבסת את התחתונים המוכתמים שלך. -התחתונים שלי לא מוכתמים.
אז אני מניחה שאלה סתם פסים של שוקולד.
בסדר. לא הכרחי. -בסדר, אנשים!
אני מבין. בסדר? אני שומע אתכם. אבל יש לנו תוכנית לתכנן לה את המיקומים.
אז ג'ק, מצלמה "א'" על ואלרי בזמן שהיא עוברת אל השולחן.
לא.
שהבינה תצלם את ואלרי. -בסדר, אח.
ג'ק, ברצינות?
מה זה יוכיח? אתה לא תבצע את העבודה שלך, ואז מה?
אתה תפוטר?
כרמי, ג'יימי, טום הגדול,
כמה אנשים אתם מכירים שלא עובדים כרגע?
הרבה. -טוב, אנחנו כן,
וגילינו עכשיו שהתוכנית נכתבת על ידי בינה מלאכותית. אז מה עכשיו?
מבחינתי, הבינה היא כמו במאים רבים שאנחנו צריכים לעבוד איתם.
אתם שונאים שהוא כאן.
ואתם מתמרמרים שאתם צריכים לעבוד איתו.
היא רק מעבירה מסר.
אבל אתם מורידים את האף, ועושים את זה בכל אופן.
כי אתם אוהבים את מה שאתם עושים.
ויש לכם משכנתה או ילדים, או במקרה שלי גם וגם,
וציפור שמסרבת למות.
רגע, מי לא מת? -הציפור שלה, ציפור המחמד שלה.
ומי יודע, אולי הבינה תלמד שהיא לא יכולה לעשות מה שאתם יכולים
או שאתם עושים זאת טוב יותר.
אז בואו נמשיך, האחד למען השני.
כי קומדיות מצבים באות והולכות... -אבל לזאת יש ביקורות טובות מאוד.
כן, אין לי ילדים ואין לי ציפור.
אני פורש.
אני לא רוצה לעבוד בתוכנית של שקרנית.
טוב, אני יכול לשלוט במצלמה "א'".
הרצתי אותה בשלוש השנים הראשונות של "הקונרס".
בסדר. בואו נצא להפסקה של עשרים דקות, ואלה מכם שעדיין עובדים כאן,
נתראה אז.
אוון, אתה בסדר? -שפכתי את התה שלי.
כן. מביא עוד.
ואל, יו, ואל. -כן. כן.
רוצה לראות תמונות של הבית החדש שלי?
קנית בית? -כן.
התוכנית מצליחה מאוד. אז תראי.
שלושה חדרים, שני שירותים.
זאת בריכה. -תראה מה זה.
ומעל הקרקע. כן. -בואי לבקר.
בסדר, עכשיו אני יוצאת לעשרים דקות ההפסקה שלי.
ואל? ואלרי? -כן.
כן. אני הולכת לצאת לעשרים דקות.
ג'יין, אמרתי שאני צריכה דקה. -אני יודעת, אני סתם צועדת איתך.
בסדר, בלי מצלמה. רק תצעדי. -בסדר. בלי מצלמה.
ואלרי!
אוי, זאת תסריטאית! אחת השתחררה! -לא, ואלרי, זאת אני! זאת ג'ונה!
זאת ג'ונה! -ואל!
ג'ונה! -היי!
היי!
סליחה, לא זיהיתי אותך. צבעת את השיער!
לא, זאת פאה, וחם בטירוף.
כן, כן. -היא לא נשארת במקום.
את יודעת מה? זין על זה.
הנה היא! ילדונת. אז בסדר.
אני מצטערת, חשבתי שאת תסריטאית כועסת שהשתחררה מהלקה.
אני יודעת. ראיתי אותם בשער, זה מה שרצתי לכאן להגיד.
אני מצטערת כל כך שאת צריכה לעבור את זה.
טוב...
וג'יין. אלוהים, לא יצא לי להגיד לך שלום.
טוב כל כך לראות אותך!
ג'יין, את רוצה... -זה בסדר אם אני אצלם אתכן?
בטח! מצלמה מגניבה. -היא זכתה איתה באוסקר.
ריימונד, רק רגע.
אני מצלמת סרט כאן בבמה 25,
וכשנכנסתי, ראיתי אותך יוצאת.
כן. הייתי צריכה לעזוב, את יודעת? לצאת משם.
אנשי הצוות שלי הודיעו לי שהם לא מרוצים ממני.
לא סיפרתי להם על הבינה, את יודעת? אז... שיקרתי.
על ידי השמטת מידע.
ואל, את באמת חושבת שצוות מנוסה שעובד על קומדיות מצבים לא שם לב
שלא היתה קבוצת תסריטאים על הבמה שצחקו מהבדיחות של עצמם?
כלומר, בחייך, הם ידעו. -כן, בסדר.
אבל אני עדיין מרגישה רע כי לא התייחסתי אליהם כמו שצריך.
לא התייחסתי. -את יודעת מה? אני לא מקבלת את זה.
את לא מתייחסת רע לאנשים. את פשוט לא.
"שגרה בדירה" היתה התוכנית הראשונה שלי, ואני זוכרת שהייתי לחוצה מאוד
כי שמעתי שוב ושוב שכולם בהוליווד דואגים רק לתחת של עצמם.
ואז את, את היית נחמדה כל כך ופתוחה והראית לי איך הכול עובד
והזמנת אותי אל הבית שלך.
הראית לי מה זה יכול להיות,
ולקחתי את זה איתי בכל מה שעשיתי, ונהניתי מאוד.
וזאת מתנה ממך.
ואל, מבחינתי, את "הכול".
ואל.
תודה.
תראי, באמת כדאי שאלך. אני לא רוצה לגרום לאף אחד לחכות.
לימדת אותי גם את זה.
בסדר. -ביי, ג'יין.
היי! יודעת מה קלטתי עכשיו? -מה?
אנחנו מכירות כבר למעלה מעשרים שנה!
תראי מה זה.
את נראית טוב כל כך! -את נראית נהדר!
ביי!
ואלרי צ'ריש, שלום. -היי, ואלרי.
אפרם. נעים מאוד להכיר אותך. -היי, שלום.
זה שאת משתתפת בבחורי פ' זה ענק בשבילנו.
בייחוד כרגע עם כל הלחץ שמופעל עלייך.
אבל אפילו פרסום שלילי הוא פרסום טוב, נכון? -כן.
בסדר, אפרופו לחץ, יש לי רשות ממך לזרוק קצת תיבול?
לכי על זה. -כן? בשביל הדרמה. כן.
כן. והולכת להיות שיחה חמה למדי מאחד הבחורים.
מארק תמיד שוכח לשים אותה על רמקול.
בסדר. -על מה אנחנו מדברים?
הולכת להיות שיחת בחורים,
ואתה צריך פשוט לוודא שאתה שם אותה על רמקול.
כן, הבנתי. תמיד שוכח.
בסדר, הקפה מוכן, לכו לאכול ארוחת בוקר.
בסדר. -מצלמות למעלה!
ארוחת בוקר ב-16:30?
טוב, זה הזמן היחיד שיכולתי לעשות את זה, ואני מניחה שהם צריכים סצנת בוקר.
אתה יודע? אז...
תוכנית טובה, חבר'ה! וברוכים הבאים לבית שלנו.
כן, אל תגעו בכיסאות, בבקשה.
הם מז'מש.
היי, חביבי, אצבעות.
הבחור מתקשר מוקדם? לא? -זה גרג.
למה הוא מתקשר אליי עכשיו? -טוב.
אולי הוא רוצה לחזור להיות חברים.
רגע, התקשרת אליו ואמרת לו להתקשר אליי?
לא, לא הייתי עושה את זה לעולם. לא. תענה, ותברר.
לא, אני לא אענה. -כן, אתה יכול...
היא עומדת לעשות את הדבר הזה שהיא עושה עם הידיים.
בחורי פיננסים, סצנת ארוחת בוקר. בואו נעשה את זה!
בואו נעשה את זה. -ואקשן!
אז מתי אתה צריך ללכת היום למשרד, מארקי מארק?
אני לא יודע.
תשע. תשע וחצי.
רבע לעשר. זה בסדר.
כן. ומתי מגיעים הבחורים? -טוב, מתי שהם רוצים.
הם בדרך כלל מגיעים אחריי, ואני יושב ליד השולחן ומחכה.
כן.
יש לך... כן. -סליחה, טעות שלי.
זה בסדר. -לא.
אנחנו אף פעם לא אוכלים ארוחת בוקר, אז... -לא. לא, אבל זה...
אני מצטער מאוד. -זה פשוט פריך. כן.
אתה צריך להעלות את האנרגיה.
להעלות את האנרגיה? -בסדר.
חוזרים בחזרה.
טוב, לא נשמע שהבחורים האלה רציניים במיוחד בנוגע לפיננסים.
השמועה אומרת שהם עושים סמים וחוגגים כל הלילה.
איפה שמעת את זה?
דיברת לתוך הכוס, לא הצלחתי, בסדר.
השמועה אומרת ש... -לא, לא, חכי רגע.
מה אמרת על הכוס?
אני אמור לעשות משהו בצורה אחרת עם הכוס?
רק אל תדבר לתוכה. אתה אפילו לא עושה את זה בחיים האמיתיים.
נכון, כמובן.
בסדר, בעוד שלוש, שתיים, אחת.
אולי הם מגיעים מאוחר כל כך מכיוון שהם חוגגים כל הלילה.
כן, אני... אני עשיתי את זה שוב. -אכן, כן.
אלוהים, למה אני לא יכול...
אבל את יודעת מה? -מה?
זה מוזר אם יש לי כוס קפה ואני לא שותה אותה.
אז אתה יודע מה? תניח אותה.
כן, פשוט תניח אותה. כן. -כן, בסדר.
נכון מאוד. -ומה אני עושה עכשיו עם הידיים?
אלוהים. -בסדר.
תחזיק את הנייד שלך.
כן, אתה יכול פשוט להחזיק את הנייד.
אבל אל תתעסק איתו יותר מדי,
כי אנחנו צריכים לערוך שיחה, נכון?
תעמיד פנים שאתה לא בעל ושאתה מקשיב לאשתך.
כן? מצחיק, כן?
בסדר.
כן, אולי תניח אותו ודי.
כן, יופי, בסדר.
טוב, להרים אותו עכשיו? -כן.
מעניין מי זה.
זה בחור פיננסים.
בסדר.
שלום. -רמקול!
רמקול! -כן. שים על רמקול.
למה אני לא זוכר את זה? -זה בסדר. אבל תעשה את זה.
הלו? אתה שם? -אני כאן.
אחי, בדיוק אכלתי ארוחת בוקר עם דוד שלי,
והוא אמר שעזבת את מועדון הגולף של ריברסייד כי עשו לך "גם אני".
מה נסגר עם זה?
עשו לך "גם אני", אחי?
ספר לי על זה? מה קרה?
כן, לא, הוא פשוט... הוא סיפר בדיחה בעבודה, זה הכול.
זאת אשתו. -לעזאזל, אשתך. סליחה, אחי.
לא, לא, הוא לא כאן כרגע. הוא עזב. אני אקרא לו.
אני אקרא לו שיחזור. אז כן, זה בסדר.
פשוט, אתם יודעים מה? אולי, ג'יין, את רוצה לספר להם מה זה אומר.
מארק, אתה לא יכול לתת לזה לעמוד באוויר. -תסגרי את הדלת.
המצלמה... -לא, לא, כן.
לכו לדלת השנייה של חדר הכביסה. לכו לשנייה, לכו, לכו!
היי.
מארק, אתה חייב לצאת ולספר להם שזו היתה בדיחה.
זאת היתה רק בדיחה שגרמה לפיטורים שלך.
אתה יודע, אחרת אנשים ימלאו את החסר
בדברים שלא קרו מעולם.
ואל, דברים כן קרו.
מה?
לפנייך.
שכבתי עם נשים שעבדו שם.
אני לא יודע. טוב, את מכירה אותי, מעולם לא הכרחתי אף אחת לעשות משהו.
אלוהים, היינו מניאקים צעירים והשתובבנו עם עובדות זמניות
ומזכירות, כל מי שפלרטטה בחזרה, למען האמת.
ומעולם לא עלה בדעתי
שאולי הנשים האלה הרגישו שהן היו חייבות
לעשות מה שלא יהיה מכיוון שהייתי הבוס שלהן.
והייתי נשוי בזמנו
לאמא של פרנצ'סקה, איך אני שוכח את שמה?
מימי. -מימי.
אני שונא את עצמי על כך שהתנהגתי ככה.
הלוואי שהייתי יוצא מן הכלל, אבל לא הייתי, הייתי אחד מהחבר'ה.
ולפני תנועת גם אני, מעולם לא תהיתי על זה.
בסדר, אבל מארק, אתה שונה עכשיו.
עכשיו אתה יודע. ואתה עושה דברים באופן שונה.
לא זאת הנקודה?
אני לא יכול לצאת לשם...
לתקוע חיוך, ולהעמיד פנים שאני לא מרגיש מובך
ונורא בקשר למצבי הנוכחי.
את צריכה לקרוא שוב את הגב שלי? -בסדר, מארק.
נפלת לרצפה. אתה לא יכול פשוט לשכב שם.
אתה צריך לקום שוב, יקירי.
בסדר, אתה לא יכול להגיד לא לברנטווד ולהגיד לא לגולף
ולהגיד לא לכאן כי אנחנו כאן.
אז פשוט תהיה חיובי.
כי למה לא?
נכון? למה לא?
בסדר.
אבל לפני שאפסיק להגיד "לא", אני אגיד עוד...
"לא" נוסף לבחורי פיננסים.
אני רוצה לפרוש מהתוכנית, ואל. -בסדר, כן.
אני יודע שעזרת להכניס אותי אליה, אבל עשיתי אותה רק בשבילך.
בסדר, עשיתי את זה רק בשבילך.
טוב, תודה על זה.
סליחה. -בסדר.
רגע, לפני כן...
כן.
היי.
זה לא יהיה הכרחי.
תודה לכולכם על הזמן, ו...
תודה לאל.
בסדר, תמצאו את "ערב בחורים במסעדת 'טאו'."
בסדר, כן, לא. יש לי זמן להחליף בגדים לאירוע התקשורתי שלי.
חשבתי שלא תעשי אותו.
טוב, כל מה שאמרתי לך נכון גם לגביי.
אז עודדתי את שנינו.
חוץ מזה, אני לא יכולה להגיד "לא" לפרסום לתוכנית שלי. אתה לא המצלמה שלי.
את נראית יפהפייה.
לא גדול מאוד. -זה מה שעושים עכשיו.
זה צריך להיות גדול מספיק רק כדי להיראות גדול במצלמה של המשפיען.
בסדר.
טוב, עבדתי על ההצהרה שלי בשביל, את יודעת,
מתי שישאלו אותי על הבינה המלאכותית. אז איך זה נשמע?
"טוב, הבינה המלאכותית היא כלי חדש ובעל ערך שמשתמשים בו כדי לעזור לתסריטאים
"לשחרר את מלוא הפוטנציאל שלהם." אני אגיד את זה טוב יותר.
כן. -מי כתב לך את זה? "צ'אט ג'י-פי-טי"?
בסדר, ג'יין, לא עכשיו, אני צריכה להתמודד עם כיתת היורים.
נראית בסדר? -מדהימה.
כן? בסדר. -כן.
תודה.
ואלרי! -ואלרי! כאן!
כאן! -ממש כאן.
ימינה! -היא בכלל לא נראית לחוצה.
כן. היא מקצוענית.
מדהימה. -תסתכלי לכאן.
קדימה, ואלרי.
זה לא בטוח. עכשיו אוכל להגיד שלום לצוות השחקנים במסיבה.
לא, אין מסיבה. -מה? רק זה ואז הולכים הביתה?
ואלרי, היי. -רידלי מקינטוש.
רידלי מה"זום". -נכון מאוד.
היי! כן, הלך טוב. -היי!
כן. התקשורת היתה נחמדה כל כך. -טוב, כן. ידידי בית המשפט.
ידידי... -"איך זה?!" חשובה לנו.
הבנתי. בסדר, כן, סליחה על הדליפה.
אני יודעת ש"נונט" רצו להכריז על זה. -עשינו את זה. אנחנו הדלפנו את זה.
אתם ה... -כן.
מיקום מושלם, ארבעה ימים לפני הבכורה.
כל מה שאנשים שמים לב אליו: "איך זה?!" ואלרי צ'ריש, בינה מלאכותית.
מצפים לצפיות רבות.
וקבענו שתופיעי מחר ב"הוט וואנס"? בחייך.
בסדר, אני לא יודעת מה זה, אבל בהחלט נשמע מהנה!
כן? זה יהיה! -בסדר.
נדבר בזום בקרוב, בסדר? -זום בקרוב.
כן, בסדר. -בסדר, ביי.
בסדר, נתראה אחר כך.
בסדר, אז וואו, ג'יין.
נונט היו ההדלפה. נכון שזו הפתעה?
תתכונני לעוד אחת.
מה? -כאן!
תסתכלו לכאן! לכאן!
מי זה? -ימינה.
זה בילי. -מה? זה...
תשברו את זה. -כאן.
נראה גבוה יותר.
מי אתה? -איך קוראים לך?
אני בילי.
בילי עם כוכב מתחת ל-ב'.
זאת כזאת הפתעה.
האדם הזה היה בתוכי במשך זמן רב ורצה לצאת.
בסדר. אישה? -לא. אני לא טרנס, ואל.
אני כוכב.
אתה רוצה להיות שחקן.
לא, אני לא רוצה להיות שחקן. אני רוצה להיות כוכב.
את יודעת, כשחטפתי את הקפה ההפוך בפנים בשבילך,
החלטתי שנמאס לי להיות ברקע.
הערב היה הערב שלי לזרוח.
בהחלט זרחת.
כן, אתה מופיע ב... -מה?
לא, באמת?
הנה אני.
כן. כן. -חגורות בטיחות?
כדאי שנחגור חגורות בטיחות.
אתה צריך עזרה עם חגורת הבטיחות? הנה, אני רואה אותה, אתה לא רואה.
תודה.
אני תוהה, אם הוא לובש בעצם כרית אוויר, האם הוא צריך חגורת בטיחות?
בסדר. -אבל את יודעת מה?
לא טעמת עדיין את הרוטב. -טוב, עד כמה הוא חריף? בוא נראה.
אה, זה לא גרוע כל כך. בסדר.
מה עכשיו? חלב? זה מה שעוזר?
בסדר. החלב והעוף... טוב, התוכנית נקראת "איך זה?!"
ו...
היה כיף מאוד...
אני לא... אני לא יכולה. אני לא חושבת שאני יכולה לעשות את זה. אלוהים!
אז צוות השחקנים נפלא.
אני יודעת שזה יגיע!
נונט, ב-21:00. אני מגלמת את בת'!
בת', זה היה של בת' ובון, ובון מת.
מה מצחיק אותך בזה, שון? אתה סדיסט.
ואז האחיין שלה מגיע עם אשתו.
גבריאל מגלמת אותה...
זו דעתי על כך!
שון, אני לא שומעת מה אתה אומר. האוזניים שלי מצלצלות.
זה לא עוזר! יש לך חמאה?
אתה יודע, אם נוכל להביא למישהו אושר, אז עשינו את העבודה שלנו.
סיימנו?
תרגום: טל לוריא