Egek! Képzeld milyen, ha valaki most kapcsol ide,
és ezt hallja tőlem először.
Ne izgulj, nem kapcsolnak ide pont most, mert ez egy podcast, nem rádióműsor.
Igen.
Ezt majd kivágjuk, ugye, Patience? Mert jó volt ez, nem?
Nagyon jól megy. Ugye? Érted, egyetlen vendég és micsoda különbség.
Annyi jó témánk van. Több, mint egy óra lesz. Szerintem.
Tényleg, mióta beszélgetünk?
Tizenkét perce.
Oké.
Jó, szóval tudod, mit? Inkább ne vágjuk ki, ugye?
Mert jó kis baki. Ugye? Nagyon vicces.
Ez egy podcast. Az úgyis olyan laza, és nem olyan profi.
Ez a bája.
Nem bontod ki?
Ma a "Cherish-percek"-ben
a vendégem a bűbájos Tommy Tomlin.
Félállású fodrász volt a "Tuti vagyok"-ban,
de főállásban lesz az új sorozatomban, a "Na, mit szólsz?"-ban.
Úgy bizony, srácok. Kirángatott a nyugdíjas életből, 85 évesen!
Miért ne? A kornak semmi köze a minőséghez, igaz?
Egy 30 éves nő csinálta a hajamat a "Mrs. Hattben",
és ő nem volt jó.
- Én csináltam meg a hajamat. - El kéne tángálni.
Komolyan. Egyetlen dolgod van, csináld jól!
- Mázli, hogy kalapot viseltem. - Akkor is. Kapja be!
Oké, itt van Jane.
Ne haragudj! Ott ragadtam a Trader Joe's-ban.
Előre sejtettem.
Ő egy podcast aranybánya.
- Ami a szívén, az a száján. - Mit izgassam magam? 85 vagyok.
Későn jött az avokádószállítmány. A nappalosok maradtak, hogy kitegyék.
Többet, nem fordul elő. Holnaptól fogva éjszakás leszek,
és kedden szabad vagyok a forgatásra, szóval...
Ó, ez nagyszerű!
- A Trader Joe's-ban dolgozik? - Ja.
- Azt mondtad, Oscar-díjat nyert. - Igen.
Ha kaptam volna egy Oscart, nem dolgoznék ott.
- Oké. Mickey, ne! Tommy! - Tommy!
Szeretném, ha tudnád,
- szeretlek, Beth Benedict. - Oké. Szia!
- Nem tudom, mennyi időnk van még... - Casting.
- Ez dönti el, siker lesz vagy bukás. - Szeretlek.
Érzékeny színészek mutatják meg, mit tudnak.
- Nem tudom... - Csak nem ő. Egy jobbat keresek.
Megjöttem!
Nocsak, nocsak!
Mondtam, hogy visszajöttél.
- Szia, Jane! - Szia!
Nagyíts ki, hogy benne legyen Mark!
Hallod? Bár lenne egy Jane az én műsoromban is, aki azt mondja:
"nagyíts ki, hogy benne legyen Mark". Az menő lenne.
Val mondta, hogy van egy műsorom, a "Pénzügyes fickók"?
Igen, mondta. És mi a tököm az, Mark?
Miért én legyek az egyetlen, aki nincs valóságshow-ban?
Így van. Ő a mi Mauriciónk.
Igen. Marky Mark, segítenél ebben?
Hogy menjek tovább a casting-oldalon?
Állandóan ezt a pasit látom, és nem akarom.
Vagyis, Mark, te otthagytad az igazi pénzügyes munkádat, hogy ezt csináld?
Miért?
Igen. Mert új fejezetet kezdünk. Eljött az ideje.
Ja. Nem tudom, hogy működik.
Jó, majd kitalálom.
- Tintás lett a szék. - Igen.
- Igen. Muszáj volt velúr széket venned. - Igen, látom.
De ne dörzsöld bele!
- Hozom a tisztítót. - Oké.
Majd kiszedjük.
Később kiszedjük.
- Elnézést. - Majd később.
Min húzta fel magát Mark?
Nem működik. Érted? Ez az oldal nem működik.
Miért nem kaphatom meg papíron?
Rajta a nevek és a portréfotók.
Azt miért nem találom sehol? Nincs meg.
Ja, hogy itt van. Na, tessék!
Életmentő.
...Beth Benedict.
Nincs jegyzet!
Rögtön próba van.
Gondoltad volna, Jane? Nincs megjegyzés. Nincs jegyzet a NuNettől.
Nincs, nulla, nuku.
Ez ilyen műsor. Igen.
Egy részt sem láttam, de tudom a címét.
Hé! Jó a kalapod!
"Mrs. Hatt"-rajongó.
Ó, nézzétek!
24-es stúdió.
Az új otthonunk, távol az otthontól a következő hat évben.
Legalábbis reméljük.
Ó, nézzétek, mennyi filmet forgattak itt!
Nézd ezt! "Benjamin közlegény".
Gondoltad volna?
Jane! "Utazás a múltból", 1942.
Bette Davies.
Ez volt Mickey kedvenc filmje.
És itt forgatták, ebben a stúdióban.
Mickey mindig azt mondta,
amikor valami csalódást okozott,
mondjuk egy öltöző vagy a megrendelt étel.
Azt mondta: "Nem kell lehozni a Holdat, ha itt vannak a csillagok".
Édi, nem?
Hogy ezt mondta.
Nézzétek ezeket a legendás filmeket!
És most a "Na, mit szólsz?" lehet az új nagy tévés siker a 24-esben.
Menjünk be!
Mondjuk be is kell mennünk.
Ez jó volt, ugye, Jane?
Micsoda veranda!
- Gyönyörű! - Kedvem lenne leülni egy teára.
Elnézést.
Jimmy!
- Nincs jegyzet. - Szia, Val! Igen, tudom.
- A forgatókönyvön még dolgozni kell. - Hát...
A stúdió ezt félt bevallani a "Mátrixnak"?
- Jimmy! - Mikor robog be ide R2D2,
hogy begyűjtse a lelkünket?
Erről nem lenne szabad beszélned.
Ne izgulj, Val! Tudom, mi a dörgés.
Azért jöttem, hogy lássam, hogy megy, és kötözködjek.
- Kimegyek egy cigire. - Bev!
Tudd meg, hogy az írók mikor jönnek a stúdióba!
Elnézést, bocs. Ne ma nem jönnek be,
de azt mondták, ha van bármi hozzászólás, azt én küldjem el nekik.
És te ki vagy, drágám?
Marco, az írók asszisztense.
Azt hiszem, először is kell...
Arra gondoltam, hogy kell egy új, kedves jelenet.
- Aminek szíve van. - Igen, én is erre gondoltam.
Talán Beth és az unokaöccse között.
Mivel már csak ők maradtak a családból.
Igen. Talán a korongozós jelenet végére tehetnénk, hogy meglegyen a váltás.
Az jó. Igen. Jó.
Küldés.
- Máris? - Igen.
Szinte már emberi.
Oké, srácok! Negyed órán belül kezdünk
a nyitójelenettel, ahol a nő holtan találja a fivérét.
És ez egy vígjáték.
- Halott fivér. - Bocsi, fel vagyok fúvódva.
Haza kellett mennem, hogy felvegyek egy lazább nadrágot.
Az olvasópróbán penészszagot éreztem.
Igazából szerintem itt is van penész.
Ó, igen? Oké. Ezt jó tudni. Oké.
Szóval, mind fantasztikusak voltatok az olvasópróbán.
És én épp erre számítottam.
Bemutatom a dokustábot. Viselkedjetek természetesen!
- Jó? - Oké.
- Leteszem, megy a kamera. - Oké.
Te nagyon jóképű vagy, és tehetséges.
Köszi. Kösz.
És te...
hülye picsa voltál.
Te vagy hülye picsa.
Mármint, úgy értettem, a filmen.
Nem úgy, hogy...
- Azt hittem, most imprózunk. - Ó, oké.
Jó poén volt. Oké.
Helló, kedves régi, viszonzatlan vonzalmam tárgya!
- Szia, Valerie! - Szia!
- Frank Flynn. Már találkoztunk. - Helló!
A Tom Peterman-műsor forgatásán. A "Nicky fortélyai"-ban.
Én voltam Gary, a giliszta.
Nem ismertelek meg,
mert csak kábé ennyit láttam az arcodból abban az óriás giliszta jelmezben.
Féreglyukban voltál?
Ez vicces.
Ez állati jó.
Annyira örülök, hogy vállaltad a sorozatot.
Komolyan, mert már megnéztelek mindenben.
- Köszönöm. - Én köszönöm.
- Valerie! Szia! - Szia!
Peter David Prince. Mindenki PDP-nek hív. Az könnyebb.
Oké, PDP. Nagyon vicces volt, amikor a hármasikreket játszottad.
Kimentél, rögtön visszajöttél, mint a másik.
- Vicces volt. - Köszi.
Mintha már ismernélek.
Dolgoztál az ikertesómmal, Ivannel. Ivan Prince.
- Ő is színész? - Nem, nem. Egyetemista volt.
Felvetted a stábodba, amikor forgattál valamit, kábé tíz éve.
A próba epizódot forgattuk Andy Cohennek.
Milyen kicsi a világ.
Mert kiderült, hogy dolgoztam PRP...
- PDP! - ...iker...
- Ivan. - Ja. Igen, tudom, Ivan.
- Igen, igen. És hogy van Ivan? - Igen.
Meghalt.
Meghalt nyolc éve.
- Igen? - Túladagolás.
Véletlen volt.
Ki-Ledgerelt.
Tudod, azt hiszem, hogy azért...
Megkaptam a hármasikrek szerepet,
így nagyon szoros ikerkapcsolat lett a tesómmal.
És tudom, hogy ha itt lenne, akkor...
Nagyon örülne, hogy állandó szereplő lettem.
Igen.
Bocs. Sajnálom, hogy felhoztam.
- Nem tudtam... Nem hittem, hogy... - Nem, nem.
Eskü, azért vicces vagyok.
- Nem. Ja. - Még vicces vagyok.
Igen, az vagy. De az érzések ilyenek.
Semmi más, csak érzés.
- Én ezt megértem, RIP, mert... - PDP.
Várj, hadd mondjam végig!
Beth bátyja, Boone most hal meg.
- Ugye? Ezt nevezem szinkronicitásnak. - Igen.
Igaz?
- Tudod, a halál fáj. Nem? De. - De.
Szóval, szeretet és támogatás vesz körül itt.
Nem hiszem el, hogy lekéstem a próbát.
- Nem volt meg a parkolóhelyem. - Oké.
Azt mondták, hogy menjek át a parkolóházba. Nem.
- Ja. - Helló!
Arról is lemaradtam, hogy köszöntőt mondj?
Nem, az nem volt. Nem mondtam beszédet.
Az egyik színész elmondta,
hogy meghalt a testvére.
És ez összehozott minket.
Igen. Szóval nem is volt szükség üdvözlő beszédre.
- Igen. - Oké.
Most mutass be!
Oké. Bemutatom Billy Stantont. Az egyik vezető producer.
Sziasztok! Sajnálom, hogy lekéstem az olvasópróbát.
Abszolút nem jellemző.
De nem tartottak nekem parkolóhelyet.
Tudom. Kit izgat? De a parkolóházba akartak küldeni.
És ha egyszer igent mondasz a parkolóházra, soha nem jutsz ki.
- Én is ott állok. - Igen, én is.
- A parkolóházban vagy? - Nem, én itt, az épület mellett.
- Én meg pont melletted. - Bocs, de mi a baj a parkolóházzal?
Na és hogy juthatunk ki a parkolóházból?
Eleve nem ott lett volna a helyem.
Mindegy. Csak azt akartam mondani, hogy van itt egy irodám,
és ha bármire szükségetek van, akármire, csak szóljatok. Oké?
Az Emmyn találkozunk.
- Kösz, Billy. - Bocs!
- Igen? - Ezt neked hoztam. Igen.
- Mi ez? - Az új jelenet, amit Mr. Burrows kért.
Máris?
Oké.
Tessék!
Ja, persze. Részemről tök jó,
hogy ennyire otthon érzi magát itt a feleséged, Bo.
Sőt, mostantól a dupla B azt jelenti, hogy "Bo és Bimbo".
Mi lett az életemmel, Guy?
Múlt hónapban totál boldog voltam boldogtalanul és egyedül.
Most rátelepedett az életemre a drága unokaöcsém és a kis kavarógépe.
- Szia, Beth néni! - Szia!
Van itt valami, amit tudom, hogy nagyon vársz.
Az új tavaszi virághagyma katalógus?
Igazán rám férne valami jó hír.
Nem, hanem a boncolási jegyzőkönyv.
Ez nem a poén, az előkészítés.
Lehetne rosszabb. Nem igazán.
Csak azért mondanak ilyeneket, hogy ne szúrják ki a saját szemüket.
Ez volt a poén.
Azt írják, apa halálának oka szívprobléma.
Úgy tűnik, hogy a szíve feladta.
Mert olyan nagy volt.
Apádnak nagyon nagy szíve volt, Bo.
Valószínűleg elfáradt, annyi szeretetet cipelt.
Nagyon szeretett téged.
- Téged is szeretett, Beth néni. - Igen.
Igen.
És vége.
Jó volt, Val. Csak gyere egy kicsit előre.
Igen. Jobb lesz, ha ezeket a részleteket is megbeszéltük.
Nicsak, ki van itt! Az író! Azt hittem, hogy ma nem jössz le.
- Ez egy új jelenet. - Igen. És ezt nagyon köszönjük.
- Mert működik, ugye, Jimmy? - Igen, jól sikerült.
Ez egy "Ó!-Pfuj!".
Mi az az "Ó!-Pfuj!"?
Olyan jelenet, amire a közönség azt mondja: "Ó!"
Az írók meg azt, hogy "pfuj".
- Olyan undi és szentimentális. - Értem. Akkor finomítgatod?
Hogy ne legyen "pfuj"?
Ez nem az enyém. Én soha nem írnék ilyesmit. AI volt.
Ki az az Al?
Igen, ez a... Ez az AI író program.
A neve Allassist. Röviden Al.
Josh! Te meg mit csinálsz itt?
Azt mondtad, elviszed Miss Ladyt sétálni,
erre azt látom, hogy nem sétál.
Lejöttem megnézni az új jelenetet.
Miért? Hagyd őket!
Jimmy egy zseni, Val pedig vezető producer.
Névlegesen. Ti viszitek a sztorit.
- Mary, ez "Ó!-Pfuj!". - Josh, ez jó.
- Olvastad egyáltalán? - Találkozunk az összpróbán.
Borzalmas a jelenet, és nekik tetszik.
Te most komolyan Allel versenyzel?
Nem, Mary. Engem érdekel. A bizonyos korú nők hangja vagyok.
- Ó, istenem! - A nevünket adjuk hozzá!
Ez nyugtalanító.
- Házaspár. Együtt dolgoznak. - Nem ők.
A gép egész jó jelenetet írt tíz perc alatt.
Igazából ötven másodperc volt, Mr. Burrows.
De kicsit vártam, hogy ne legyen túl gyors.
- Figyelem, ebédidő! - Oké.
- Jól van, ebédidő, srácok! - Jól van, rendben.
- Úgy látom, Jimmy aggódik az AI miatt. - Igen.
És te mit érzel?
Kellett egy új jelenet, megkaptuk.
Oké. Jelmezek.
Felfedezzük, milyen Beth!
Mit visel?
Összeállítjuk a különleges rétegeit.
És a jelmeztervezőknek annyi jó ötletük van.
Olyan, ami eszembe sem jutna.
Oké. Jó, ha jó lesz, ha ezt ideteszem?
- Igen, benne van. - Oké.
Rendben, Valerie. Ezt a széket ideteszem neked.
Köszönöm.
- Oké. - Oké.
Szóval ez egy keresztmetszete annak, ami eddig hatott rám.
- Értem. - Szóval, Katherine Hepburn.
Lehetne mondjuk egy ilyen New England-i tüskés vénlány.
Vagy Mrs. Roper, ha inkább vidám, különc kell.
- Aztán... - "Aztán ott van Maude."
Ez volt a dal a soriban. "Maude".
Igen, ha inkább egy basáskodó fogadós kell.
Ja, ja.
Hát, oké.
Szóval, szerintem a...
Talán a New England stílus áll legközelebb ahhoz, amire gondoltam.
De a kalap nélkül.
Azt imádom.
De kalapot viseltem az előző soriban.
Tudod, "Mrs. Hatt".
Széles karimájú szalmakalapot.
- A kalap a lényege. - Nem, nem a lényege,
mert még ott van a garbó és a formátlan fehér ing.
Hű, oké.
Tudod, hogy ez több kamerás.
Fentről jön a fény, a kalap árnyékol.
Szóval, nem működne.
Na jó, és mit csináljunk a hajaddal?
Szerinted fel lesz tűzve? Ősz haj?
- Miért? - Azt írták, bizonyos korú nő.
Úgyhogy kábé ez a realitás.
Nekem nem reális.
Bizonyos korú nő vagyok, és még mindig festem a hajamat.
Azt sem tudom, van-e ősz hajszálam.
Igen. Jó, semmi baj.
Később beszélek a fodrásszal, szóval... Mi lenne, ha a te részedről beszélnénk?
Maradjak a helyemen.
Hát, így is mondhatjuk.
Igen. Ügyes vagy.
Jó volt, Carter.
Igen, szóval Mrs. Roper nagyon vicces.
Ez igaz. Igen, tényleg vicces.
De ez egy poén, érted? Mármint...
Igen, szóval Beth egy igazi nő a való világból.
Nem tudom, lehetne valami olyasmi, ami...
Hát nem pont olyan, mint ez, de inkább olyan, mint ez.
Sokkal előnyösebb.
- De nem vicces. - Az nem baj.
Mert én vicces vagyok, a szöveg is az.
De ha mégsem, majd én azzá teszem, érted?
Szóval nem ez kell.
Jó. Semmi gond. Készültem mással is.
Az szuper. Remek!
Rebecca!
Elnézést.
- Szóval... - Odavagy a kaftánért.
Ez vicces.
Habár úgy tűnik, hogy irtózol a humortól.
Nem, nem irtózom a humortól, drágám.
Érted? Már megvolt.
Hordtam a ronda melegítőt. Nagy poén volt.
És erre most is hajlandó vagyok, hogyha ilyen a karakter.
De itt ez a karakter viszi előre a sztorit, vannak érzései, érted?
Nemcsak bemondja a poént, aztán el.
Lori miniszoknyát visel és Mianus feliratú pólót, ugye?
- Na, az vicces. - Ó, azt nem adom rá.
Hogy mondod?
Én nem így látom őt.
Értem, de az írók viszont így látják.
Nyilván heteró pasik írták, Valerie.
Gondolod?
Nem. Neki... Nem is tudom.
Én szexinek látom. Ugye?
Tudod, ilyen nagy, bő szabású dzsekiben,
meg ilyen bő szárú nadrággal, az ilyen divatos, tudod.
- Én ilyennek képzelem. Szóval... - Igen. Leszámítva, hogy az van,
hogy az írók meg akarják tartani a Mianus-poént.
Egyikük kifejezetten kiemelte, hogy az a kedvenc poénja.
Csak segíteni akarok, drágám. Én csak segítek.
- Ja, szerintem értem. - Igen.
Csak az van, hogy...
Ő lehet poén, de te nem?
Az idősebb színésznő fél a fiataltól.
Félek tőle? Most mondtam, hogy legyen szexisebb. Adj rá miniszoknyát!
Ne menjünk bele, hogy egy színész mondja meg,
mit viseljen a másik színész. Nem mászom bele ilyen helyzetbe.
Jó, emiatt nem kell aggódnod, mert ez most nem egy olyan helyzet, oké?
Most nem az egyik színész osztja a másikat.
Itt a vezető producer beszélget a jelmezessel arról,
hogy mire van szükség a sorozathoz.
És ennyi. Érted?
Úgyhogy most adok neked pár percet, hogy kitaláld,
hogy lesz ez az egész működőképes.
- Nem is próbálsz fel semmit? - Nem, nem próbálok. Ez időpazarlás.
Tetszett, hogy ilyennek láttalak.
Annyira feldühített, Jane.
Nem is figyel rám.
Mint egy nagyfőnök. "Az van, amit én mondok."
Oké. Nem biztos, hogy ezt csináltam.
De. Ezt csináltad.
És tetszett.
Hát...
Na jó. Mindenkinek jár még egy esély.
Lehet, hogy ennem kellett volna.
Az éhség mondatta.
Drágám!
Ne haragudj! Felpróbálok pár cuccot.
Rendben? Igen, igen.
Megjöttem! Visszaülök a nyeregbe.
És ha kérdeznék, hetven vagyok.
Oké. Jó.
Kezdjünk forgatni.
- Hoztam neked salátát. - Jobbra mész, vagy balra?
Ehetünk, és közben megbeszélhetjük, mi történt az előbb a jelmeztervezővel.
Nem eszem nyilvánosan. De kösz.
Oké. Jó, hát...
Na, ezek ilyen alap parókák. Semmit nem csináltam még velük.
Ezek nem az én parókáim. Hol a sajátom?
A színe is rossz, nem megy rá a fejemre.
Van saját parókám.
- Jó. Ez új információ. - Ja.
Hát, ez van. Nem tudtam, hogy hoznom kell.
Mert nem figyelmeztettél.
Bocs, de Mickey elhozta volna, vagy figyelmeztet, hogy hozzam el.
Most? Nem.
Nem tudtam, hogy van parókád, így nem szólhattam, hogy hozd el,
mert nem vagyok Mickey.
Sosem leszek Mickey.
- Mickey nincs itt. - Nincs.
Oké.
Jól van. Azt hiszem, most inkább átnézem az új jelenetet.
Valerie!
Hagyjatok magunkra!
Valerie! Nem beszéljük meg?
Kérlek! Nem tudok lépcsőzni.
Ó, persze. Igen.
Jó.
Ne haragudj! Nem tudtam, hogy van saját parókád.
Honnan tudtad volna?
Én is sajnálom.
Nem is kéne ezen gondolkodnod. Van dolgod bőven.
- Igen. - Elintézem, hogy valaki idehozza.
Nem, a raktárban van valahol. Majd én elhozom. Igen.
- Kösz. Az nagy segítség lenne. - Oké.
És esetleg én segíthetek neked?
Persze.
Nem is a parókákról van szó.
Hanem Mickey-ről.
Azt gondolom, hogy valamit még nem zártál le.
Tévedsz.
De köszönöm.
Jó, majd hozom a parókákat.
Rossz fiú.
- Val! Mi a baj? - Mickey itt van, ugye?
- Itt van? - Még alszol?
Nem, csak... Elhoztuk Brentwoodból, ugye?
- Itt van? - Igen, igen.
Nem láttam őt.
Lehet, hogy a raktárban van?
Ott lehet az egyik dobozban?
És mikor láttad a dobozt utoljára?
Hát...
Az őrült költözködés után már nem is tudom.
Brentwoodban biztonságos helyen volt egy polcon.
A közönségdíj mellett.
Igen. Tudod, amíg kitalálom,
hogy hol szórjam szét Mickey hamvait.
És itt az ideje.
Mert... újra szitkomban vagyok, ugye?
Abban a pillanatban, Jane, ahogy beléptem a stúdióba,
arra gondoltam... Igen, Mickey.
Itt van.
A kedvenc filmjét is pontosan ott forgatták.
Tessék, pont most hív vissza a rendszerező. Egy órával később.
Szia, Cynthia!
- Szia, drágám! - Szia! Láttam az üzenetet.
Bocs, hogy sokáig tartott, de itt van előttem a leltárjegyzék.
Remek. Az jó.
Szóval most Mickey hamvait keresem.
Értem. Ez egy urna?
Nem, nem urna. Nem.
Ez egy lakkozott fekete doboz. Kicsi.
Türkiz berakásokkal.
Én magam terveztem.
- Oké. - Igen.
A második üzenetben azt írtad, már átnézted a személyes tárgyakat.
- Igen. - Az lehet, hogy szakmai dobozban van?
Nem, nem. Mickey-t biztos nem tenném a szakmaiba. Nem.
- Személyes. - Biztos?
Mert én leltárba vettem minden holmit,
és nincs felírva emberi maradvány.
De nem az volt ráírva, hogy emberi maradvány. Oké? Mert ez...
Mert ez Mickey, szóval...
Igen, értem, hogy Mickey, de nincs semmi ilyen néven felírva.
Egészen biztos, hogy nem szakmai dobozban van?
Ismétlem, Mickey nem lenne szakmai dobozban.
Mickey személyes.
Átmennék, de Culver Cityben vagy,
én meg Mount Olympusban.
- Ja, legalább fél óra. Aha. - Igen.
Szóval, átküldöm a PDF-et.
Oké. Köszi, drága. Igen.
- Jó. Köszi. Szia! - Jól van, szia. Viszlát.
És kösz a semmit.
Tizenötezer dollár volt a költöztetés, és átküld egy PDF-et. Oké.
Kösz szépen.
Tudod mit? Azt hiszem... Igen. Elölről kell kezdeni.
Érted? Csak nem hagytam el Mickey-t!
Igaz?
Elég baj, hogy nem...
...lehettem vele a kórházban. Emlékszel? COVID.
Nem volt látogatás, nem engedték, nem...
...mehettem be.
Nem akartam, hogy egyedül feküdjön ott betegen.
Istenem!
Tudod, mit? Inkább...
- Majd meglesz. - Nem, én...
Nem bírok tovább maradni egy percig sem.
Majd máskor folytatjuk. Semmi gond.
Most csak vigyük a parókákat és menjünk.
Mert nekem ez most túl sok.
És itt meg...
Megfagyok itt.
A stáb is biztos nagyon fázik. Menjünk! Igen.
Nehogy megfázzanak! Hozd...
- Mind megvan? - Igen, itt van.
Köszi, Jane. Jól van. Igen.
Ti is jöttök? Hát ez...
Első jelmezes próba.
Ne mondd, hogy nem vagyok csapatjátékos.
Viszket.
Nem látom a szemed. Nem kell a kalap.
- Jó. - Jól van, akkor kezdhetjük!
Nézzük! A telefonhívás után vagyunk,
az unokaöccs belépője előtt.
És tessék!
Beth néni!
Bo! Ó! Hadd nézzelek!
Jó, de inkább egy perc múlva.
Pisilnem kell, mert benyomtam egy giga üdítőt Mianusban.
Hűha! Az létező város?
Igen. Lori még pólót is vett a benzinkútnál.
- Lori? Ki az a Lori? - Én vagyok Lori.
L-O-R-I. Nem A-U-E-vel.
- Lori. - Ez nem helyesírás verseny.
Rossz! Nem!
- Elnézést. - Josh!
Sok hülye kamera.
Oké, álljunk le! Ennyi.
Hol van a Mianus póló? Az volt a legjobb poénom.
- Oké, leállunk. - Hol van?
Sajnálom. Én...
Ó, nem, ez... Gab! Gabrielle.
Ez nem ő volt. A jelmeztervező összekeverte.
Azt akarta, hogy ilyen szexi, laza cucc legyen.
Oké. Azt írtam, "Mianus pólót és miniszoknyát visel".
- Igen. Hát... - Menjünk ki a díszletből.
Jól vagyok. Ez a legjobb poénom.
Én mondtam neki, hogy ezt meg akarod tartani. Igen.
És? Őt nem érdekelte?
Azt mondta, ezt ne a színész mondja meg.
Ne! Meg a faszomat! Ki van rúgva.
- Oké. Josh, nyugodj meg! - Hol van a jelmezes?
Nem csinálunk ilyet ebben a sztoriban.
A sztori nem működik a Mianus nélkül.
- Megtudhatnám, hol van a jelmezes? - Josh! Komolyan mondom, nyugodj meg!
Nem! Sajnálom, nem!
Így is épp elég nehéz.
Ott van!
- Hol? - A veranda mögött.
Oké.
Az óceán mögött.
Nem látom a jelet. Sajnálom. Nem látom a jelet.
Ez most viccel, baszd meg?
- Hol? - Az izé mögött.
Igen, ez remek. Ez jó.
Oké, szóval ennél távolabbi legyen.
Az egy régi. Nem látod a frizurából?
És ezen a képen?
- Régi vagy új? - Nem, az régi. Azt hiszem.
Bámulatos, mennyire nem változtam, nem?
- Igen. - Régi.
- Milyen zene legyen? - Ami most menő.
Tudod.
- Mi ez a gyönyörűség? - Mi?
Istenem! Megvan!
Jane! Ez Mickey.
Igen. Hát persze. A jó parókák mellé tettem.
Látod a türkizt? Emlékszel?
Ez a nyaklánca volt.
Aha. És ez... Emlékszel a cowboy nyakkendőjére?
- Persze! - Igen?
Jól csináltad.
Igen.
Hát, drága Mickey!
Bárcsak itt lennél!
De miért vágynánk a Holdra, ha megvannak a csillagok?
Igen. Oké.
Ó, Mickey! Mickey, Mick, Mick, Mick!
Viszlát, pajtás!
Viszlát!
Csak mondom, a pontos idézet:
"Nem kell lehozni a Holdat, ha itt vannak a csillagok".
Én így mondtam.
- Mit csinálnak odafent? - Mi már végeztünk.
Most lemegyünk.
- Jane, felvetted? - Igen, és remek volt.
- Igen. Így van. - Kérem, hogy jöjjenek le onnan!
- Igen, már megyünk. - Most!
- Igen. - Jöjjenek le!
A VISSZATÉRÉS
Lemegyünk. Tegye le a hangszórót... vagy mi... Hangosbeszélőt.
Munkások lehetnek az állványon.
Tökéletes volt?
- Igen, az volt. - Szétszóródott a stúdió fölött.
Gyönyörű volt.
- Mint egy permet. - Oké.
- Igen. Van ilyen. - Bocsi.
- Csak az esernyő megakadt a... - Oké.
Jó, most megvan.
Szerinted is szép volt?
- Csillogó. - Igen.
Ragyogó.
Picit még látszik.
Magyar szöveg: Pozsgai Rita Iyuno