Kun Rooman valtakunta oli huipussaan,
Downloaded from YTS.MX
tulivuorenpurkaus hautasi Pompejin kaupungin.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ihmiset menivät ulos
ja näkivät kivien putoavan taivaalta.
Lähes 2 000 vuotta myöhemmin tuhkasta tehdään muotteja,
jotka paljastavat turmassa kuolleet.
Nämä ihmiset näkivät maailman romahtavan.
Yhtä ryhmää kutsutaan karkureiksi.
Moderneilla tekniikoilla voidaan tutkia sisällä olevia luita.
-Tuossa näkyy hampaita. -Kyllä.
-He kertovat, keitä uhrit olivat. -Mikä tuo on?
Miten he elivät
ja miksi heistä tuli antiikin ajan tunnetuimman katastrofin uhreja.
POMPEJI: KUOLLEIDEN SALAISUUDET
Lähes 2 000 vuotta siitä, kun Vesuvius pyyhki Pompejin kartalta,
arkeologit kaivoivat esiin Pompejin roomalaiskaupungin.
Kaupungista paljastui amfiteatteri ja päätori temppeleineen.
-Todella jännittävää. -Olemme perillä.
He löysivät myös ruumiita.
Ikonisin on 13 uhrin ryhmä.
Heitä kutsutaan karkureiksi.
Minulla on suunnitelma. Haluan aloittaa tuosta päästä.
Asiantuntijoiden ryhmä aloittaa ensimmäisen
jäännösten tutkinnan.
Ryhmää johtaa tohtori Estelle Lazer.
Takaseinässä on reikä,
josta ihmiset laittavat kukkia pienille lapsille.
Uhrit ovat vahva muistutus tapahtumasta, joka tappoi niin monta ihmistä.
Vulkanologi Kayla Iacovinolle
vihjeet kivissä kertovat, miksi purkaus oli niin tappava.
Se alkoi räjähdyksellä.
Kun purkaus alkoi,
materiaalia lensi keskeltä ulospäin sateenvarjon muodossa.
He tunsivat jyrinän ja tärinän, kun magma osui maahan.
Valtava pilvi levisi sitten kaupungin ylle.
Suurin osa asukkaista pakeni heti.
Kaupungista on silti löydetty yli tuhat ruumista.
Pitkään on oletettu, etteivät he pystyneet pakenemaan.
Vanhat, todella nuoret ja heikot.
Tohtori Lee voi testata teoriaa karkurien avulla.
Siinä on pääkallo. Hyvä.
Hänen työnsä kertoo, estikö ikä tai vamma pakenemisen.
Käytämme rikosteknisiä tekniikoita uhrien iän selvittämiseksi.
Etsimme merkkejä sairauksista ja vammoista.
Merkkejä heidän elämäntavoistaan.
Kaksi kylkiluuta.
Haluamme selvittää, keitä he olivat.
Karkurit löysi kaivausten johtaja Amadeo Maiuri vuonna 1961.
Uhrit näyttävät siltä kuin heidät olisi jäädytetty kuolinhetkellä.
Tämä on tekniikan ansiota, joka kehitettiin 1800-luvulla.
Arkeologi Antonio de Simone kertoo, miten se toimii.
Tämä on ensimmäinen kipsimuotti,
joka tehtiin Pompejissa.
Kun arkeologi kaivoi viisi metriä tien yläpuolella,
hän huomasi onton tilan
ja ajatteli heti, että se saattaa olla ruumis.
Vuosien saatossa ruumis oli mädäntynyt,
mutta ruumiin muoto säilyi tuhkassa.
Täyttämällä aukot kipsillä
jokaisesta uhrista saatiin kolmiulotteinen jäljennös.
Muotti on säilyttänyt kaikki yksityiskohdat
viitasta, jota uhri käytti.
Aivan kuin se olisi veistos.
Mutta jos yksityiskohtia puuttui,
aiemmat arkeologit parantelivat muotteja itse.
Jos katsoo tarkemmin,
tässä voi nähdä rajan.
Kasvot olivat luultavasti
muodottomat. Niitä muotoiltiin kipsillä.
Joten tätä on muotoiltu. Tarkoitus ei ollut huijata.
Kipsimuotit ovat kuin valokuvia tragediasta.
Niiden on kerrottava, mitä tapahtui.
Kun Maiurin tiimi työskenteli karkurien parissa,
hekin muokkasivat muotteja ja tekivät niistä elävämpiä.
Kansalle hän keksi tarinan karkureista.
Siitä, keitä he olivat ja miten he kuolivat.
Hänelle se oli merkittävä löytö.
Uhreja oli 13.
Se oli suurin määrä yhdellä kerralla tehtyjä muotteja.
Hän kirjoitti tunteikkaan artikkelin,
jolla oli suuri vaikutus vierailijoihin Pompejissa.
Artikkeli julkaistiin "National Geographic Magazinessa".
Siinä kerrottiin ryhmän jäsenistä ja heidän suhteistaan toisiinsa.
Ruumiit löydettiin alun perin kolmesta pienemmästä ryhmästä.
Nyt ruumiit ovat yhdessä rivissä, mutta ryhmät ovat säilyneet.
Maiurin mukaan kahdessa ryhmässä oli maanviljelijöitä.
Hän piti kolmatta ryhmää kauppiasperheenä.
Hän kertoi yksityiskohtaisesti viimeisistä hetkistä.
Hän sanoo, että kaksi poikaa piti toisiaan kädestä ja kaatui yhdessä.
Äiti oli heikkona synnytyksen vuoksi.
Äiti lohdutti nuorinta lasta, tyttöä, ja yritti lievittää tämän kipua.
Ja viimeisenä oli kauppias, joka nojasi käteensä.
Hän nousi tuhkasta ja yritti suojella perhettään.
Maiuri väittää tarinan perustuvan todisteisiin.
Mutta näkemieni tietojen perusteella en tiedä,
mihin hän perusti tarinansa. Minusta se on ongelma.
Tavoitteeni on pyyhkiä pois aiemmat tarinat.
Haluan antaa uhreille heidän tarinansa takaisin.
Uskon, että se tuo heille hieman enemmän kunnioitusta.
Maiurin teko oli aikakaudelle tyypillinen.
Silloin tavoitteena oli houkutella paikalle vierailijoita.
Nyt painopiste on muuttunut.
Tohtori Lazerin tiimi pyrkii selvittämään,
keitä karkurit todella olivat.
He käyttävät röntgeniä nähdäkseen kipsin läpi.
Ja 3D-skanneria digitaalisten jäljennösten tekemiseen.
Asettamalla uhrit kaupungin 3D-malliin,
heidän asemansa kokonaisuudessa voidaan selvittää.
He kuolivat muurien lähellä ja olivat päästä pakenemaan.
Purkauksen alkuvaihe säikytti suurimman osan ihmisistä pois.
Ei tiedetä, miksi karkurit jäivät kaupunkiin.
Tutkimus alkaa ensimmäisen perheen johtajasta.
Kauppiaasta.
Kallo on säilynyt hyvin.
Siinä on kaikki tallella. Kaunista.
Tämä on hieno luuranko.
Saamme siitä paljon tietoja.
2 000 vuotta vanhat luut paljastavat jotain paljon modernimpaa.
-Katsokaa. -Mikä tuo on?
-Hänellä on metallikoukku päässä. -Näemme sen.
Valtavasti metallia. Tuossa on jokin metallilanka.
Naula ja sauva kiinnittävät käden muuhun vartaloon.
Löytö osoittaa, että Mauiri näki paljon vaivaa
säilyttääkseen karkurien viimeiset asennon.
Haasteena on nyt unohtaa muokkaukset ja keskittyä luihin.
Tämä on ensimmäinen röntgenkuva.
Pompeji-asiantuntija Kevin Dicus liittyy mukaan tiimiin.
Tuntuu oudolta karsia näiden ihmisten vanhat tarinat.
Ne ovat olleet osa Pompejin modernia historiaa.
Nyt teknologian avulla pääsemme kuitenkin syvemmälle.
Syvemmälle kipsiin.
Olemme sen velkaa näille ihmisille, että poistamme modernit tarinat
ja palaamme siihen, keitä he olivat.
Röntgenkuvien analyysin jälkeen yksityiskohtia nousee esiin.
Poskiontelo on kehittynyt.
Se kertoo, että kyseessä on aikuinen.
Kaikki hampaat ovat kehittyneet. Nämä ovat aikuisen hampaat.
Toinen kuva näyttää käden ja sen luut.
Käden ja käsivarren välissä ranteen pienet luut
ovat jääneet puristuksiin.
Ranteessa on aika vakava nivelrikko.
Rusto on kadonnut.
Luu hiertää luuta vastaan.
Se on hyvin kivuliasta.
Se aiheuttaa kipua ja turvotusta, mahdollisesti myös heikkoutta.
Luultavasti kyseessä on vanhempi ihminen.
Ihminen alkaa paljastua kipsin alta.
Heitä on pidetty enemmän patsaina kuin henkilöinä.
Skannaukset paljastavat johtolangan
karkureiden viimeisistä hetkistä.
-Tuossa on luu. -Kyllä.
POMPEJI: KUOLLEIDEN SALAISUUDET
Pompejissa tiimi tutkii uhria, joka tunnetaan kauppiaana.
Tuo luu on murtunut.
He löytävät vanhemman henkilön, jossa näkyy merkkejä reumasta.
Nuo luut näyttävät oudolta.
Kuvat paljastavat mielenkiintoisen johtolangan.
Katsomme käsivarren yläosaa.
Siinä näkyy murtumia.
Kehossa on merkkejä murtumista,
jotka tapahtuivat kuoleman aikaan.
Käsivarren yläosassa on olkaluun pyöreä pää.
Sen päässä juuri ja juuri näkyy hiusmurtuma.
Uhri on saattanut pudota käsivarren päälle.
Se osoittaa,
että uhri koki jotain väkivaltaista kuoleman hetkellä.
-Kyllä. Hän mursi kätensä. -Niin.
Vulkanologi Kayla Iacovino on alueella, joka on yhä haudattuna.
Hän tutkii, miten ensimmäiset uhrit kuolivat.
Tulimme juuri pääkadulta.
Tässä on muuri, jossa on hohkakiveä.
Näitä kiviä satoi kaupunkiin purkauksen toisessa vaiheessa.
Magman noustessa pintaan energiaa oli niin paljon,
että nämä kivet lensivät
yli 30 kilometrin korkeuteen.
Kovat tuulet kuljettivat pilven Pompejin ylle.
Sitten painovoima sai kivet putoamaan kaupungin ylle.
Silloin ei voi enää paeta. He olivat purkauksen sisällä.
Ihmiset menivät ulos ja näkivät kivien putoavan taivaalta.
Nämä kivet ovat kevyitä.
Jos yksi näistä osuu päähän, siihen ei kuole.
Mutta katon päällä on viiden metrin edestä kiviä.
Katto romahtaa.
Moni uhreista kuoli katon romahdettua heidän päälleen,
koska he olivat päättäneet jäädä suojaan.
Kun arkeologit kaivoivat kivikerrosten läpi,
suojaan jääneiden ruumiit olivat yhä paikoillaan.
Purkauksen ensimmäiset uhrit.
Irtokivien alla olleiden ruumiista ei voitu tehdä kipsejä.
Vain luita löydettiin.
Mutta karkurit eivät kuitenkaan kuolleet sisällä.
Ruumiit löydettiin puutarhasta hohkakiven päältä.
He selvisivät purkauksen ensimmäisestä vaiheesta.
Mutta he eivät lähteneet Pompejista.
Sosiologi Robert Meyer tietää, millaisia päätöksiä teemme
katastrofin hetkellä.
On hyödyllistä miettiä,
mitä ihmiset ajattelevat, kun jotain pahaa on tapahtumassa.
Pakollinen evakuointi.
Ihmisiin vaikuttavat nyrkkisäännöt,
jotka toimivat hyvin jokapäiväisessä elämässä.
Mutta vaaratilanteessa ne voivat johtaa harhaan.
Myrsky on viidennen luokan hurrikaani.
Tämä asettaa yhteisöt suureen vaaraan.
Vaaran hetkellä pidetään kiinni tutuista asioista.
Turvallisuus liitetään kotiin, jossa on kaikki omaisuus.
Pyydän kansalaisia siirtymään turvaan.
Kotiin jääminen ei ole viisasta, mutta mitä muita vaihtoehtoja on?
Onko ulos lähteminen
turvallisempaa kuin kotiin jääminen?
Kun ihminen hämmentyy, aivot sanovat: "Älä tee mitään."
Asuinalue on veden alla.
Sitä kutsutaan vallitsevan tilan harhaksi.
Näen viisi ihmistä.
Silloin ihminen lamaantuu.
Tilanne on vakava.
Lamaantuneena ihminen ei tee mitään.
Pompejissa kaikki kaupunkiin jääneet kuolivat.
Mukaan lukien tutkimuksen seuraavat kohteet.
Ryhmän nuorimmat.
POMPEJI: KUOLLEIDEN SALAISUUDET
Kun Pompejiin satoi hohkakiveä, karkurit jäivät.
Ryhmän nuorimmille sen täytyi olla pelottava kokemus.
Maiurin tarinan mukaan tämä oli maanviljelijäperhe.
Ja lapset olivat veljeksiä, neljä tai viisi vuotta vanhoja.
VELJEKSET
Uhrien iän arvioimiseksi tiimillä on tietty kohde mielessä.
Hampaat. Ne näkyvät.
Oikeushammaslääkäri Alain Middleton tutkii yleensä nykyajan katastrofeja
kuten lento-onnettomuuksia.
Mutta 2 000 vuotta vanhoissa hampaissa on yhtä paljon tietoja.
Poskihampaat näkyvät. Ne ovat kehittyneet täysin.
Tämä hammas on kehittynyt täysin.
Eli kyseessä ei ole todella nuori lapsi.
Hänellä on kehittyneet pysyvät hampaat.
Hän on yli 5-vuotias.
Tässä on toinen uhri.
-Hampaat näkyvät. -Niitä on monta.
Ne ovat maitohampaat.
Se helpottaa ikäarvion tekemistä.
Tämä lapsi on hieman edellistä nuorempi.
Maiurin arvio lasten iästä oli oikea.
Pieniä lapsia, joilla oli elämä edessä.
Kevin Dicusin kaltaisten arkeologien
on vaikea ymmärtää, millaista lasten elämä tuolloin oli.
Pompejissa lapset ovat lähes näkymättömiä.
Upea talo.
Tämä on varakkaan ja merkittävän aristokraatin koti.
Koko piha on mosaiikkia.
Riikinkukkokin on mosaiikkia. Se on vaurauden symboli.
Kaunista.
Kaikki viittaa vapaa-ajan viettoon, elämästä nauttimiseen.
Talo oli suunniteltu vieraille. Tämä oli aikuisten maailma.
Pompejissa ei ole lapsille tarkoitettua paikkaa.
Heidän maailmansa löytäminen vaatii tarkempaa tutkintaa.
Laastiseinä oli kuin kangas, johon pystyi jättämään jälkensä.
Tässä on pelkkiä viivoja. En erota siitä mitään.
Mutta täältä löytyy jotain. Aina lähempänä maata.
Näemme tyyliteltyjä hahmoja eläimistä ja ihmisistä.
Tässä on eläin. Suorakulmio edustaa sen kehoa.
Ja tyylitelty pää tässä.
Pystyviivat edustavat jalkoja.
En tunnista eläintä, mutta se on ehdottomasti lapsen tekemä.
Lasten tekemiä graffiteja on ympäri kaupunkia.
Varakkailla lapsilla oli muutakin ajanvietettä.
KAIVAUSTEN JOHTAJA, POMPEJI
Porta Noceran hautausmaan monumentilta
kaivoin esiin haudan. Sen sisältä löytyi
kokoelma pieniä eläimiä, jotka oli tehty luusta.
-Emokoira ja pennut. -Hienoja.
Siellä oli myös meripihkasta tehtyjä eläimiä, kuten tämä lehmä.
Ja pieni sotilas.
Ja myös pieniä maljakkoja.
Nämä kaikki olivat lasten leluja.
Todella kaunista.
Kokoelmaa ei ole ennen näytetty. Ne olivat aikuisen naisen haudassa.
Esineet olivat niin rakkaita, että hän säilytti ne koko elämänsä.
Tämä on uskomaton muistutus siitä,
että vuonna 79 Pompeji oli täynnä lapsia.
Maiurin mukaan toinen perhe koostui maanviljelijäparista
ja lapsesta, jota kuvailtiin hoikaksi ja aliravituksi tyttäreksi.
MAANVILJELIJÖIDEN TYTÄR
Niin alhaalta kuin voit.
Lapsi näyttää samankokoiselta kuin muut.
Mutta tämän kipsin sisällä odottaa yllätys.
Valmiina.
Antaa mennä.
POMPEJI: KUOLLEIDEN SALAISUUDET
Pompejissa oikeushammaslääkäri Alain Middleton
tutkii yhtä ryhmän pienimmistä lapsista.
Tämä on mielenkiintoista. Näemme hampaita.
Kuvan keskellä näkyy paljon tietoja hampaista.
Suurin osa hampaista ei ole vielä kehittynyt.
Tämä on poskihammas. Se ei ole vielä täysin kehittynyt.
Se on hyvä vihje tämän henkilön ikään liittyen.
Kyseessä on pikkulapsi.
Hän on noin 12- 14 kuukautta
tai 15-16 kuukautta vanha.
Maitohampaat puhkeavat lapsuuden alkuvaiheessa.
Poskihammas on yhä ikenen sisällä.
Sen avulla voi tehdä luotettavan ikäarvion.
Upeaa. Pienet lapset eivät yleensä säily kovin hyvin.
Lasten luita ei pidetty ennen tieteellisesti tärkeänä.
Niitä ei säilytetty kovin huolellisesti.
Vauvojen luut näyttävät erilaisilta.
On mahdollista, ettei niitä edes tunnistettu.
Tämä on fantastinen löytö.
Tämä on nuorin lapsi, joka on tunnistettu Pompejissa.
Merkittävä löytö. Lapsi, joka hädin tuskin osasi kävellä.
Pikkulapsi olisi hidastanut karkureita.
Mutta he pysyivät yhdessä loppuun asti.
Kun katastrofi tapahtuu, jotkut ihmiset yrittävät selvitä yksin.
He pakenevat yksin.
Mutta yleensä ihmiset pysyvät yhdessä.
On henkisesti rauhoittavaa olla muiden seurassa.
Ihmiset haluavat myös huolehtia toisistaan.
Kun nähdään vanhus tai lapsi,
herää tarve auttaa heitä.
Vaisto on niin voimakas,
että se päihittää halun selviytyä.
Kivikerrokset ovat niin paksuja,
että vulkanologit uskovat sateen jatkuneen läpi yön.
Karkurit löytyivät kivien päältä.
He selvisivät aamuun asti, kun uusi uhka nousi esiin.
Tämä kerrostuma on mielenkiintoinen.
Sormen voi asettaa kohtaan, jolloin purkaus muuttui
hohkakivisateesta pyroklastiseen vaiheeseen.
Kaikki tämän kerroksen alla on hohkakiveä.
Tätä kiveä satoi pilvestä,
joka oli 30 kilometrin korkeudessa.
Kun sade loppui, tulivuoren seinämä romahti.
Silloin laavaa valui jyrkkää rinnettä pitkin.
Kun purkauksen voima hiipui, vuoren seinämä antoi periksi.
Tuhka ja kuuma kaasu, eli pyroklastinen tuhkapilvi,
valui alas rinnettä 160 kilometrin tuntinopeudella.
Kuvitelkaa ihmistä, joka selvisi
katastrofaalisesta kivisateesta.
Ehkä hän uskoi olevansa turvassa.
Mutta oikeasti tilanne vain paheni.
POMPEJI: KUOLLEIDEN SALAISUUDET
Kun pyroklastinen virta valui alas Vesuviuksen rinnettä,
Pompejiin jääneiden aika oli lopussa.
Yli 80 laavavirran uhria on säilötty kipsiin.
-Oletko valmis? -Kyllä.
Tohtori Lazer aikoo kuvata ne kaikki.
Myös sisäänkäynnin lähellä olevat kipsimuotit.
-Sitten vasen käsi. -Katsotaan, mitä me löydämme.
Hyvänen aika. Mikä tuo on?
Tuo ei näytä luulta.
-Se on metallia. -Niin on.
Tarvitsemme paremman kuvan siitä.
Hyvä.
Nyt se näkyy selvästi.
Näyttää sormukselta.
Metalli on syöpynyt.
Mutta sormus näkyy yhä sormen ympärillä. Fantastista.
Selvittääkseen, mitä sormus voi kertoa uhrista,
Kevin on saanut haltuunsa arvoesineitä Pompejin kaivauksista.
Meillä on kauniita kultaketjuja,
kultakorvakoruja helmineen.
Monet näistä löydettiin ruumiiden luota.
Nämä kauniit kultasormukset jalokivineen.
Tässä on myös hopeaa.
Tämä on hieman syöpynyt. Se ei ole yhtä täydellinen kuin kultasormus.
Huonommat metallit ovat syöpyneet enemmän.
Katsotaan pronssisormusta.
Ja tässä on rautasormus.
Meidän sormuksessamme on paljon merkkejä syöpymisestä.
Se ei ole kultasormus.
Se on rautasormus, tai ehkä hopeasormus.
Metallin pyöreä muoto on säilynyt hyvin.
Se kertoo, että sormuksessa oli jalokivi.
Mutta loput sormuksesta on syöpynyt ajan myötä.
Kyseessä ei ole erityisen kallis koru.
Mutta siinä on jalokivi.
Se ei ole kaikkein vaatimattomin malli.
Ja se kertoo jotain tästä ihmisestä.
Hän ei ole aristokraatti, mutta hän yrittää sanoa tällä jotain.
Hänelle tämä on erittäin henkilökohtainen koriste.
Hän käytti sormusta ylpeänä tulivuorenpurkaukseen asti.
Silloin nämä arvoesineet muuttuivat arvottomiksi.
Maiurin tarinassa kolmatta ryhmää johti palvelija,
joka kantoi tarvikkeita.
PALVELIJA
Artefakteja etsivälle tiimille tämä on ilmiselvä kohde.
On päästävä syvemmälle. Mitä sanot, Julia?
-Oikealta puolelta. -Möykyn voi nähdä.
Aloitetaan olkapäästä.
Aloita siitä. Kuvaa joka kulmasta.
Yksi, kaksi, kolme.
-Ei mitään. -Pelkkää kipsiä.
Siinä ei ole mitään.
Säkkiä tai tarvikkeita ei näy.
Mikään ei vastaa Maiurin väitettä siitä, että tämä oli palvelija.
-Katsotaan kuvia. -Katso tuota.
Mutta luurangon analyysi
paljastaa jotain uhrin henkilöllisyydestä.
Valitettavasti emme löytäneet hampaita, joita voisimme tutkia.
Ikäarvio perustuu täysin luihin.
Katsomme jalkaa ja nilkkaa.
Tämä kasvulevy ei ole vielä sulkeutunut.
Kyseessä on luultavasti teini-ikäinen henkilö.
Murrosiässä osa luista ei ole vielä liittynyt yhteen.
Kasvulevy kertoo "palvelijan" iän kuolinhetkellä.
Tämä teini ei sovi teoriaan,
joka kertoo niistä, jotka eivät kyenneet pakenemaan.
Tämä legenda uhreista on kiertänyt todella pitkään.
Sille oli olemassa jokin syy, miksi he kuolivat.
He olivat nuoria, vanhoja tai sairaita.
Mutta asia ei olekaan niin.
Aivan. Meillä on hyvin eri-ikäisiä ihmisiä.
Meillä on pieniä lapsia mutta myös suurempia.
Meillä on myös teinejä.
-Hyvä valikoima väestöstä. -Aivan.
Fyysiset rajoitteet eivät olekaan syy heidän kuolemaansa.
Siihen voi olla monia syitä, miksi he jäivät kaupunkiin.
Jotta analyysi saadaan valmiiksi, tiimii ryhtyy tutkimaan jalkoja.
-Ovatko nuo nauloja? -Voi luoja.
Taidat olla oikeassa. Eli hänellä oli kengät jalassa.
-Se on osa kengästä. -Hienoa.
-Kaksi riviä nauloja. -Upeaa.
Yksi, kaksi kolme, neljä, viisi, kuusi, seitsemän.
Kuvissa voi nähdä kenkänaulat.
Nämä ovat laadukkaan sandaalin pohjasta.
Nämä eivät ole vaatimattoman palvelijan jalkineet.
Kauppiasperheen uhri
tarjoaa johtolangan karkurien viimeisiin hetkiin.
Hänen jalkansa ovat yhdessä.
Voimme nähdä joukon metallinauloja
oikean jalan lähellä, mutta ei vasemman jalan lähellä.
Hän menetti vasemman sandaalinsa paetessaan.
Joku pakeni hirvittävää kohtaloa,
menetti kenkänsä ja jatkoi matkaa.
Se on vangitseva kuvaus ihmisistä, jotka pakenivat maailmanloppua.
POMPEJI: KUOLLEIDEN SALAISUUDET
Purkauksen toisena päivänä valtava tuhkapilvi
valui vuorenrinnettä alas ja jyräsi Pompejin.
Karkurit jäivät heti tuhkapilven alle.
Selvittääkseen heidän kohtalonsa Kayla tutkii
kolmea lähistöltä löytynyttä uhria, jotka jäivät saman virran alle.
Uhrien asennot kertovat siitä, miten he kuolivat.
Kädet ovat koukussa ja kiinni vartalossa.
Tässä voi nähdä kyynärpään.
Aivan kuin hän suojelisi kasvojaan. Siltä se näyttää.
Myös jalat ovat koukussa.
Nykyaikana, kun pyroklastiset virrat ovat kulkeneet kylien läpi,
heidän vartalonsa ovat jääneet samanlaisiin asentoihin.
Vuonna 2018 Guatemalan Fuego-tulivuori
sai aikaan tuhoisia pyroklastisia virtoja.
Tuhkasta löytyneet ruumiit olivat jähmettyneet asentoihin.
Kädet ja jalat olivat taipuneet sisäänpäin.
Tuhkapilven lämpötila voi olla 100-150 astetta.
Se saa lihakset kuivumaan, jolloin raajat taipuvat sisäänpäin.
Silloin uhri jää "nyrkkeilijäasentoon".
Aivan kuin nyrkkeilijä, joka suojelee kasvojaan.
Lihasten kuivuminen saa raajat supistumaan.
Kuumien kaasujen pilvi olisi keittänyt heidät välittömästi.
Karkureiden uhreista moni on samanlaisessa asennossa.
Kuumuus on vääntänyt heitä viimeisillä epätoivoisilla hetkillä.
Heidän olisi pitänyt lähteä monta tuntia aiemmin.
He näkivät maailman romahtavan ympärillään.
Lopulta ryhmä päätti,
että ainoa keino selvitä oli lähteä ulos.
Mutta he lähtivät liian myöhään.
Jäljelle jää kolmiulotteinen kuva
hetkestä, jolloin karkurit kuolivat yhdessä.
On harvinaista nähdä ihmisiä heidän viimeisenä hetkenään.
Joskus viimeisellä hetkellä yritämme suojella itseämme.
Tai sitten kurkotamme lähellä olevaa ihmistä kohti.
Kuvan monimuotoisuus tekee siitä niin merkittävän.
Ennen tutkimusta karkurit tunnettiin
Amadeo Maiurin luomien henkilöllisyyksien mukaan.
Kauppias.
Maanviljelijän tytär.
Ja palvelija.
Tiimi ei löytänyt mitään näiden väitteiden tueksi.
Mutta uusi kuva on noussut esiin.
Tiedämme, että ryhmässä oli pikkulapsia, nuoria lapsia,
teinejä ja aikuisia.
Tiedämme jotain heidän terveydestään.
Opimme hitaasti, keitä nämä ihmiset olivat.
Päättelemällä karkureiden iät
tiimi on haastanut myös toisen teorian uhreihin liittyen.
Että he olivat liian vanhoja, nuoria tai sairaita pakenemaan.
Näemme jotain hyvin erilaista. Uhrit ovat kaikenikäisiä.
Yhdelläkään heistä ei ole näkyvää sairautta,
joka estäisi heitä pakenemasta.
He eivät jääneet kaupunkiin fyysisestä syystä.
Kyse oli päätöksistä.
Se on tärkeää. He eivät ole passiivisia. He tekivät päätöksiä.
Se on uusi tapa katsoa näitä henkilöitä.
Toivottavasti saimme palautettua heidän elämänsä.
Ja heidän äänensä.
Tuohon aikaan oli tärkeää tulla muistetuksi.
Vaikka heidän kuolemansa olikin tahaton,
se on tehnyt heistä jollain tapaa kuolemattomia.
Suomennos: Sami Marjamäki