‫- מחנה קוץ עץ -‬
‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫"מחנה קוץ עץ‬
‫בית הקיץ שלנו‬
‫כי קפיצות וזינוקים זה אנחנו‬
‫חניכים טסים בין העצים‬
‫עפים לאן שרק רוצים‬
‫משתוללים באוויר, מתרסקים למכביר‬
‫קשתות, מחניים בשמיים, זורב טניס, זה טירוף‬
‫אלו רד, סטלה, בומבה וצ'אק‬
‫עפים מהר. זהירות, ברווז‬
‫הכול פתוח, אין כאן חיץ‬
‫אנגרי בירדס: שיגעון של קיץ"‬
‫פעם בשנה, יש במחנה קוץ עץ אירוע אדיר.‬
‫קוראים לזה "ספלאשגדון".‬
‫זה היום הכי מעולה של הקיץ.‬
‫צ'אק, קח כובע ים ומגבת.‬
‫בומבה, אל תשכח את חפירה.‬ ‫-בואו נזוז, עצלנים!‬
‫מה דעתכם? צ'אק ספורטיבי,‬ ‫צ'אק נינוח, צ'אק מבלה בעיר?‬
‫אני אחפור בור עצום בחול!‬
‫אני אגלוש על גלי "קפיצת הבטן" של טרנס.‬ ‫-מגלשת מים!‬
‫טוב! בואו נשכשך ב"ספלאש".‬
‫בדיקת בקתה!‬
‫זוהמה.‬
‫גועל.‬
‫היי, יש אנשים שאוהבים אננס בפיצה.‬
‫זו כביסה או אשפה?‬
‫אני לא בקטע של תוויות.‬ ‫-מעולם לא ראיתי כזו טינופת.‬
‫אסור לשלושתכם להשתתף ב"ספלאשגדון",‬
‫עד שהבקתה תהיה נקייה, מקורצפת ומבריקה.‬
‫לא ליילל! אמרתי את דבריי!‬
‫לינט, שתינו יודעות שהם טמבלים דוחים…‬
‫אולי תרשי להם ללכת ל"ספלאשגדון"‬ ‫והם ינקו אח"כ?‬
‫או שארבעתכם תישארו כאן‬ ‫ותנקו את הבקתה עד שתהיה נוצצת.‬
‫ואני מתכוון לנוצצת!‬
‫אבל אני אפילו לא גרה בבקתה הזו!‬
‫זה לא הוגן.‬
‫נכון מאוד, זה לא הוגן.‬
‫אני לא מוכן לקבל את העוול הזה!‬
‫היא בטח הלכה, בואו נחמוק החוצה.‬
‫אתם יודעים, נוכל לנקות את הבקתה‬ ‫וללכת ל"ספלאשגדון".‬
‫די, סטלה. לנקות את הבקתה‬ ‫זה להודות שלינט צודקת,‬
‫ואנחנו חבורה של אפסים עצלנים.‬
‫אבל זה לא מה שאנחנו?‬
‫זהו זה! נחפור את דרכנו ל"ספלאשגדון"!‬
‫נחפור מנהרה לאגם ולינט לא תדע שיצאנו.‬
‫רד!‬ ‫-רד!‬
‫התחילו לחפור!‬ ‫-בומבה, רגליים, בבקשה.‬
‫כן, אהבתי את היצירתיות,‬ ‫אבל זה יותר קשה מניקוי הבקתה.‬
‫לפעמים צריך ללכת עם הבטן.‬
‫הבטן שלי אומרת לי שזה לא יגמר טוב.‬
‫"חופרים ל'ספלאשגדון'‬
‫חופרים, רים, רים‬
‫"חופרים ל'ספלאשגדון'‬
‫חופרים, רים, רים"‬
‫טוב, פסק זמן. זה לוקח זמן רב מדי.‬
‫אני יודע! בומבה, אתה צריף להתפוצץ!‬
‫טוב, הינה זה בא.‬
‫אז… הצלחתי?‬
‫כן, לא. אבל זה בסדר, כי רציתי ל… בו!‬
‫די, רד. זה לא יפה.‬
‫אולי תניח לבומבה…‬
‫אני מצטער.‬
‫טוב, ניסינו. נחזור לנקות את הבקתה.‬
‫רגע, אין סיבה להודות בתבוסה.‬
‫אנו צריכים להשתמש בראש.‬
‫אם אי פעם היה רגע שנועדתי לו, זה הרגע הזה!‬
‫נו, באמת. זוז הצידה.‬
‫סטלה, אני אוהב את הראש שלך,‬ ‫הלכה למעשה. קדימה!‬
‫טוב, לפי החישובים שלי, כבר הגענו ליעד.‬
‫אילו חישובים?‬
‫אני מחשב…‬
‫הטעם המוכר של אדמת צמחייה רקובה…‬
‫קצת מצחין… טעם של מי אגם!‬
‫"שתיים, ארבע, שש, שמונה גם,‬ ‫מי לקח אותנו לאגם?‬
‫רד, רד! הידד, רד!"‬
‫די, בנים. אין צורך בהערצה,‬ ‫כולנו יודעים מי הביא אותנו ל"ספלאשגדון".‬
‫טוב, בסדר. אתה צדקת ואני טעיתי.‬
‫ידעתי שטעם המים מוכר לי.‬
‫מוזר, אנחנו בשירותי הבנים.‬
‫אסור לך להיות כאן, סטלה.‬
‫אני לא זו שהובילה אותנו לכאן,‬
‫אני הצעתי לנקות את הבקתה.‬
‫זה רק מכשול קטן,‬ ‫אני דווקא חושב שאנו מתקדמים יפה.‬
‫הקשיבי לרד, סטלה. הוא לעולם לא טועה.‬ ‫וגם כשהוא טועה, הוא תמיד צודק בסוף.‬
‫כן, רד תמיד מסתדר.‬
‫לא הולם!‬
‫"שתיים, ארבע, שש, תשע לב,‬ ‫מי החבר שאני הכי אוהב?‬
‫רד, רד! הידד, רד!"‬
‫סליחה, סטלה. תרצי לרכוש פריטים‬ ‫מקו המוצרים בדמותו של רד?‬
‫אולי אצבע קצף "אוהבים את רד"?‬
‫או חולצה עם חתימה?‬
‫ואולי קרם הגנה מהשמש בסגנון רד?‬
‫אתם לא באמת חושבים שזה יעבוד, נכון?‬ ‫אני אוהבת את רד, אבל אין לו מושג מה לעשות.‬
‫אבל אנו תמיד הולכים אחר רד‬ ‫כשאין לו מושג מה לעשות.‬
‫בוטחים בו באמונה עיוורת, ככה זה עובד.‬
‫תראו, רד ואני חברים מאז שהיינו אפרוחים,‬
‫אבל רעיון טיפשי זה רעיון טיפשי.‬
‫אני רוקעת ברגלי וזה נגמר!‬
‫סטלה!‬
‫סטלה, החזיקי מעמד.‬
‫מייד נרד. צ'אק, קח את המגבת שלך.‬
‫אני בא!‬
‫היי, תראו, אני גולשת על לבה!‬
‫יש לכם מזל שאני גולשת מעולה.‬
‫מזל? הכול חלק מהתוכנית.‬
‫רד!‬
‫רצית לגלוש, נכון?‬
‫ובכן, כן.‬
‫לא גלשת כרגע?‬
‫בטח, אבל…‬
‫נו, תודי כבר. אני שולט בעניינים.‬ ‫-כן, עוד נראה.‬
‫"שתיים, ארבע, שש, עשר זה נכון,‬ ‫הוא חד כמו עפרון"‬
‫הידד, רד.‬
‫קדימה, עזרו לי לדחוף.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫"שבע, תשע, ארבע וחמישים,‬ ‫מי הציפור שעדיין בחיים?‬
‫הידד, רוז'!"‬
‫אין כמו צרחה טובה כדי לנקות את הריאות.‬
‫שמי הוא רוז'.‬
‫מה אתה עושה כאן למטה?‬ ‫-אני בדרך ל"ספלאשגדון",‬
‫אבל סטינו קצת מהמסלול.‬
‫ואו, איזה צירוף מקרים, גם אנחנו בדרך לשם.‬
‫ובכן, הצלחתם, ידידיי.‬
‫אתם ממש מתחת לאגם.‬
‫כמה זמן אתה נמצא כאן?‬
‫בואי נראה…‬
‫הייתי אומר ש-40 שנה בערך.‬
‫נפלנו לפיר המכרה הזה ומאז נתקענו כאן.‬
‫כמובן, זה נראה רע,‬ ‫אבל אני תמיד מסתדר בסוף.‬
‫אבוי, זה בהחלט נשמע מוכר.‬
‫אנו נגיע ל"ספלאשגדון" בימים הקרובים,‬
‫ברגע שנבין איך לצאת מכאן.‬
‫"אנו"? מי אתם?‬
‫החברים הכי טובים שלי. הם מאמינים בי.‬
‫נכון, חבר'ה?‬
‫באק, פלומב, אלה, תגידו שלום!‬
‫נכון שאמרת שזה רעיון טיפשי? ייתכן שצדקת.‬
‫אז אתה מודה בזה! בום!‬
‫אני אומר שאנחנו אבודים.‬
‫אני עדיין מנצחת.‬ ‫-אנו לא אבודים. רד יציל אותנו.‬
‫כן, רד שולט בזה.‬
‫כן, אני לגמרי לא שולט בזה.‬
‫חבר'ה, אני מצטער שלא הבאתי אותנו‬ ‫ל"ספלאשגדון".‬
‫הייתם צריכים להקשיב לסטלה, לא לי.‬ ‫-על מה אתה מדבר?‬
‫כן, זה היה מדהים. אתה גאון.‬
‫אני… זה אני?‬ ‫-זה הוא?‬
‫כן, בגללך בומבה נבהל והתפוצץ,‬
‫האגם התרוקן וסחף אותנו‬ ‫למגלשה הכי מדהימה אי פעם!‬
‫שלא לדבר על החפירות הנהדרות שעשיתי,‬
‫וסטלה גלשה על לבה.‬
‫זה בהחלט מפתיע.‬
‫הכול נוצץ!‬
‫צ'אק ובומבה צודקים, באמת הסתדרת בסוף.‬
‫תודה, סטלה. אני באמת אדיר.‬
‫רד!‬
‫רואים? אמרתי לכם‬ ‫שנגיע ל"ספלאשגדון", חבר'ה.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬