‫- מחנה קוץ עץ -‬
‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫"מחנה קוץ עץ‬
‫בית הקיץ שלנו‬
‫כי קפיצות וזינוקים זה אנחנו‬
‫חניכים טסים בין העצים‬
‫עפים לאן שרק רוצים‬
‫משתוללים באוויר, מתרסקים למכביר‬
‫קשתות, מחניים בשמיים, זורב טניס, זה טירוף‬
‫אלו רד, סטלה, בומבה וצ'אק‬
‫עפים מהר. זהירות, ברווז‬
‫הכול פתוח, אין כאן חיץ‬
‫אנגרי בירדס: שיגעון של קיץ"‬
‫נו, איפה צ'אק?‬
‫אני רוצה להתחיל במשחק זורב טניס.‬
‫די, סטלה. אי אפשר לשחק בזוגות‬ ‫אם אנחנו שלושה.‬
‫זה כאילו… מתמטיקה, או משהו.‬
‫בומבה צודק. חוץ מזה,‬ ‫מהו הדבר שאנו לא עושים לחבר?‬
‫מוחצים לו את הנוצות?‬ ‫-את עושה לי את זה כל הזמן.‬
‫כן, נכון.‬
‫לא, אנחנו לא נותנים לחבר לחכות!‬
‫הוא נותן לנו לחכות.‬
‫אני מציעה למצוא אותו‬ ‫ולהזכיר לו מה לא עושים לחבר.‬
‫חבר'ה?‬
‫צ'אק?‬ ‫-צ'אקלס?‬
‫צ'אקי?‬
‫שלום לכולם.‬
‫צ'אק, איך זה קרה?‬
‫אומרים שאין לי כלום בראש,‬ ‫כדי להוכיח שזה לא נכון לקחתי סלע…‬
‫לא, הכוונה היא, מה קורה בפה שלך?‬
‫הו, כן.‬
‫אבל אסור לאכול ממתקים במחנה.‬
‫כן, עדיין יש לי פלאשבקים מהיום שבו הגענו.‬
‫ברוכים הבאים למחנה קוץ עץ.‬
‫תנו לי את המתוקים!‬
‫אבל…‬
‫התחרטתי. אני רוצה הביתה.‬
‫זה כלום, אני מקבל ממתק מהאחות ברנדה‬ ‫בכל פעם שאני נפצע.‬
‫מה אמרת?‬
‫רק תגידי שאוכל לשחק כדור־ציפורים שוב!‬
‫הבטחתי לאפרוחים שאאמן את ליגת הצעירים.‬
‫אין לנו מגרש כדור־ציפורים.‬
‫בדיוק, כנראה שיש לי פגיעה רצינית בראש.‬
‫אבל זה ממש כואב… מבפנים.‬
‫כמובן שלא רואים את הדם.‬ ‫הדם אדום, אני אדום. אבל האמיני לי, זה שם.‬
‫חשבתם שאני לא יודעת מתי מזייפים פציעה‬ ‫כדי לקבל ממתקים?‬
‫אני עוסקת ברפואה!‬
‫לא נכון. את הטבחית עם כובע אחר.‬
‫אתה לא יודע כלום.‬
‫זה אותו כובע מהצד השני.‬
‫תראו, הינה פציעה אמיתית.‬
‫מה תרצה, צ'אקי? כרגיל?‬
‫הפתיעי אותי, בי.‬
‫אני שמח ששמרתי אותך.‬
‫לא הוגן שאתה מקבל ממתקים‬ ‫רק בגלל שאתה מתנהג כהרגלך.‬
‫זה ממש נכון.‬ ‫אולי נלקק את הסוכרייה לפי התור?‬
‫רגע, אני יודע.‬
‫מה אם… בום!‬ ‫אפצע את עצמי כדי להשיג לכולכם ממתקים?‬
‫פוצצת לי את המוח.‬
‫הירגע, בומבה.‬
‫צ'אק, בתור חברך היקר,‬
‫לא ארשה לך לעשות משהו כה פזיז,‬ ‫חסר ואחריות ולמען האמת,‬
‫פשוט מטופש.‬
‫כן… אבל ממתקים.‬
‫נכון. אני בפנים.‬
‫אז בואו נתחיל!‬
‫התחלה טובה!‬
‫מה אוכל לומר? זה כישרון…‬ ‫ולכן אחלק לכם מתנות.‬
‫כל טירון יודע לכוון למטרה,‬
‫אבל רק מקצוען יודע לכוון…‬
‫מעבר אליה!‬
‫סוכריית קרמל לידידי בומבה.‬
‫מעטים יודעים שחוג יצירה הוא אומנות של ממש.‬
‫סוכרייה על מקל לידידי רד.‬
‫צ'אק, זו לא סוכרייה על מקל.‬
‫צ'אק, אפשר לקבל ממתק?‬
‫אחד בשבילך ואחד גם בשבילך וגם לשלישי!‬
‫ואחד בשבילך.‬
‫אחד בשבילך ואחד גם בשבילך וגם לשלישי!‬
‫אוף נו. אני רק עושה את זה‬ ‫כדי שסוף־סוף כולם יאהבו אותי.‬
‫כל הכבוד, צ'אק.‬
‫אתה אחלה ציפור!‬
‫יום נהדר, צ'אק.‬ ‫מה דעתך שמחר סוף־סוף נשחק זורב טניס?‬
‫רגע, יש לי רעיון טוב יותר.‬
‫מה אם… בום!‬ ‫אפצע את עצמי כדי להשיג לכולכם ממתקים?‬
‫אולי נסיים עם זה להיום, צ'אק?‬
‫למה לסיים עם היום הזה?‬ ‫זה היום של צ'אק!‬
‫חם כאן או שנדמה לי? נראה שאלך לטרלול.‬
‫כלומר, אלך לטיול ואמצא אגסים…‬
‫אגסים.‬
‫שמעתי שקוראים לך "איש הממתקים".‬
‫צ'אק נראה לכם מוזר?‬
‫כן, כזה הוא צ'אק.‬
‫צ'אק הוא לא כזה.‬
‫הוא יצא מדעתו הציפורית.‬ ‫אנחנו חייבים לעשות משהו.‬
‫היי, יש לי רעיון גאוני!‬
‫היה מגניב להשיג ממתקים לכמה חניכים,‬
‫אבל תארו לעצמכם שאפצע בטירוף‬ ‫ואשיג ממתקים לכולם!‬
‫לא יודעת, צ'אק. זה נשמע…‬
‫מעולה! תארו לכם, זה יהפוך אותי לאגדה!‬
‫שמי יתנוסס בתא התהילה.‬
‫היי, תנו לי קצת פרטיות!‬
‫צ'אק, אנחנו חושבים שיש לך בעיה.‬
‫אתם צודקים.‬
‫הבעיה שלי היא שחשבתי בקטן.‬
‫אני צריך מתקן שיעשה לי‬ ‫פציעה כל כך מטורפת,‬
‫שברנדה תיתן לי את כל צנצנת הממתקים.‬
‫אני קורא לזה "יוצר האגדה". דה, דה, דה…‬
‫די כבר, צ'אק. אתה צריך לקטול את הפציעות.‬
‫כן, הגיע הזמן לתלות את התחבושות.‬
‫בבקשה, אל תבנה "יוצר אגדה", צ'אק.‬ ‫-אל דאגה, בומבה. לא אבנה.‬
‫כי כבר בניתי!‬
‫קבלו את "יוצר האגדה"!‬
‫בזכות כפות משוננות, מגררת גבינה ענקית‬ ‫וחצץ מסודר בקפידה,‬
‫כל איבר בגופי ימחץ, יתרסק או ישבר.‬
‫זה נראה כואב.‬
‫אל תעשה את זה, צ'אק.‬
‫אתם לא מבינים.‬
‫כל חיי צחקו עליי כי אני מגושם,‬
‫ולראשונה, אנשים אוהבים אותי בגלל זה.‬
‫מה אם הגעתי לעולם לטובת המטרה הזו?‬
‫מה אם זה הגורל שלי?‬
‫אנחנו יודעים שזה חשוב לך,‬ ‫אבל אולי אתה קצת מגזים?‬
‫אני חייב לומר שאני בהלם‬ ‫שאינכם תומכים במאמצים של חברכם.‬
‫הייתי צריכה לדעת שזה הרעיון שלך, נידרשע.‬
‫כמובן שכן. לצ'אק יש רעיונות טיפשיים,‬ ‫אבל זה טיפשי ברמה אחרת.‬
‫זה לא טיפשי להשיג לי ממתקים.‬
‫לא הפעם, נידרפלייר.‬
‫צ'אק לא הולך לשום מקום.‬ ‫-אה… רד?‬
‫חייבים לעצור אותו!‬ ‫-אבל איך נגיע לשם?‬
‫הלו… אנחנו ציפורים. נעוף!‬
‫שלום, קוץ עץ! מי רוצה ממתקים?‬
‫כן!‬
‫אז בואו נודיע לקלאק.‬
‫קלאק.‬ ‫-קלאק!‬
‫מצטער, מוסרים לי ששמו צ'אק.‬
‫צ'אק!‬
‫הגיע הזמן להנציח את שמי‬ ‫על דלת תא שירותים מצחין לנצח.‬
‫צ'אק, לא!‬ ‫-לא!‬
‫מה אתם עושים כאן?‬
‫באנו לעצור אותך מלעשות משהו‬ ‫שתתחרט עליו במשך כל חייך!‬
‫שיהיו קצרים מאוד, אם תעשה את זה.‬
‫בטח, אבל תקשיבו לאהבה הזו.‬
‫צ'אק!‬
‫אני מעדיף למות בלהבות התהילה‬ ‫ולהיות זכור בתור אגדה.‬
‫אבל אתה כבר אגדה בשבילנו.‬
‫באמת?‬
‫צ'אק, אנחנו תא השירותים שלך.‬
‫זה הדבר הכי מתוק שאמרו לי.‬
‫אתם צודקים. מה חשבתי לעצמי?‬
‫בואו, ציפורים חמודות שלי.‬
‫סליחה, טעות שלי.‬
‫זה ישאיר סימן.‬
‫תודה שעצרתם את הטעות הגדולה בחיי.‬
‫אני רואה כמה שזה כואב‬ ‫וממש שמח שזה לא קרה לי.‬
‫היי, בשביל מה יש חברים?‬
‫ובכן, לפחות נקבל ממתקים.‬
‫למען האמת, צ'אק חיסל הכול.‬
‫זו סתם צנצנת שמלאה באבנים צבועות.‬
‫אלא מה.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬