‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫חאווי!‬
‫חאווי! הישאר איתי!‬
‫חאווי, תסתכל עליי!‬
‫הזעיקו עזרה! מהר!‬
‫חאווי…‬
‫חאווי! לא, תסתכל עליי…‬
‫חאווי!‬
‫- הצלב האדום המקסיקני -‬
‫"…אשר בדם ברית העולם". נוח על משכבך בשלום.‬
‫- בית הספר הלאומי‬ ‫תמיד איתך -‬
‫- לעולם לא נשכח אותך -‬
‫- אם תראו אותו, אנא דווחו -‬
‫- ג'רי -‬
‫- לואיס‬ ‫תמיד איתך -‬
‫- לעולם לא נשכח אותך -‬
‫הלו?‬
‫חאווי.‬
‫- דאריו -‬
‫- ארנסטו‬ ‫רוסיטה -‬
‫- לעולם לא נשכח אותך -‬
‫- מבוקש -‬
‫- לאחר חודשיים -‬
‫מה קורה, לולו?‬
‫מישהו מנסה להיות מצחיק,‬
‫ומשאיר את הלוקר של לואיס פתוח.‬
‫קנטניה אמר שאסור להשתמש בו. סופי?‬
‫סופי.‬
‫אם תגלי מי זה, שלחי אותו למנהל.‬
‫טוב.‬
‫- לזכר חברנו לכיתה -‬
‫- לואיס נווארו, 2003-2020 -‬
‫הן מקסימות.‬
‫- נורה ומיגל -‬
‫תודה.‬ ‫-הכיתוב הבולט נפלא, תראה.‬
‫זה כל כך אלגנטי, זה מרגיש כמו…‬
‫כמו…‬
‫זה מבדח, מה?‬
‫מזל טוב.‬ ‫-תודה, לולו.‬
‫למען האמת, נורה רצתה שהן יהיו צנועות יותר.‬
‫לא, הן מושלמות.‬ ‫-כן.‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫את כבר בפנים.‬
‫סלחו לי.‬
‫כן, לולו. תודה.‬
‫אתה מתחתן?‬ ‫-כן.‬
‫מזל טוב.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫הכול מוכן למטה, אבל אימו של לואיס לא תבוא.‬
‫התקשרתי אליה.‬
‫היא אמרה שהיא לא רוצה לראות אותך‬ ‫מתנער מהחטאים שלך.‬
‫מה לעשות?‬
‫אל תעשי דבר. תודה.‬
‫טוב.‬ ‫-אגיע בקרוב.‬
‫סלח לי.‬
‫בבקשה, מנדיזבל, ביקשתי ממך הבוקר,‬
‫לסדר את הכיסאות בצד הזה. מר חואן…‬
‫סופריק.‬
‫בכל פעם שתצטרכי משהו…‬
‫תתקשרי אליי.‬
‫על מה אתה מסתכל?‬
‫אחי, אתה צריך להיות ישיר יותר.‬
‫אחרת תישאר ידיד שלה לנצח.‬
‫קיבלת את ההודעה שלי?‬ ‫-כן.‬
‫נו?‬ ‫-זו לא ההחלטה שלך.‬
‫זה גם שלי, מריה.‬
‫זה השתנה כשנפרדת ממני.‬
‫אני לא רוצה…‬
‫שוב?‬
‫די כבר.‬
‫עוד פעם? מה אמרתי לך?‬
‫למה הסתבכתי איתו?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫אני צריכה לעזוב כמו איסבלה.‬
‫את רק צריכה גרין־כארד.‬
‫וחבר אמריקאי.‬
‫ראית את התמונה?‬ ‫-כן.‬
‫הוא ממש לוהט.‬ ‫-כן.‬
‫איפה ארנסטו?‬
‫ממתי הן מסתדרות ביניהן?‬
‫לא יודע, אבל הוא מחבב את קלאודיה.‬
‫תשכח מזה. היא שמיניסטית,‬ ‫היא לא תתעניין בו.‬
‫הוא לא מכוער.‬ ‫-לא אמרתי שכן.‬
‫מייד אחזור.‬
‫מה הבעיה שלך?‬ ‫-"מה הבעיה שלך?"‬
‫מותק, את בסדר?‬
‫היי, השיער שלך סוף־סוף התארך.‬
‫רוסיטה, לא התגעגעתי אלייך בכלל.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫חברים, אנא שבו והיו בשקט.‬
‫אנחנו עומדים להתחיל בטקס. שקט, בבקשה.‬
‫חיפשתי אותך.‬
‫חברים, אנא הזדרזו.‬
‫הייתי במקום הרגיל שלי.‬ ‫-שקט, בבקשה.‬
‫נא לשבת.‬
‫לואיס שנא את בית הספר,‬ ‫הוא לא היה אוהב את זה.‬
‫מובן שלא.‬
‫אלכס, די.‬
‫טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫לפני שנתחיל, ארצה להזכיר‬ ‫שאם יש לכם מידע כלשהו‬
‫על מקום הימצאו של חברכם לכיתה,‬ ‫ג'רי גראנדה,‬
‫חשוב מאוד להודיע לנו. בסדר?‬
‫למרבה הצער, אימו של לואיס‬
‫לא יכולה להיות כאן, כי אינה חשה בטוב.‬
‫אבל היא שולחת דרישת שלום ומודה לבית הספר…‬
‫על הטקס הזה לכבוד בנה האהוב.‬
‫או שהיא אמרה להם ללכת להזדיין.‬
‫סופיה, בבקשה.‬
‫לואיס נווארו היה תלמיד למופת.‬
‫המחויבות שלו ללימודים,‬
‫כישרון הציור שלו.‬
‫והתכונות האנושיות שלו‬
‫יישארו לנצח במחשבותינו ובלבנו.‬
‫וכעת נעבור לדקת דומייה.‬
‫ללואיס האהוב, הנערץ והאמיץ שלנו.‬
‫- ראית את הסרטון של לואיס? -‬
‫שקט, בבקשה.‬
‫קלאודיה, הניחי את הטלפון.‬
‫חברים, הביעו כבוד.‬
‫הניחו את הטלפונים שלכם.‬
‫מה קורה?‬
‫זה הפרופיל של לואיס.‬
‫אי אפשר לקבור את העבר.‬
‫זה לא טוב.‬
‫הביאו אליי את ג'רי.‬
‫הניחו את הטלפונים.‬
‫הביאו אליי את ג'רי.‬
‫מיהו הליצן שפרסם את זה?‬
‫הוא יסולק מייד מבית הספר.‬
‫אי אפשר לקבור את העבר.‬
‫- אי אפשר לקבור את העבר -‬
‫הביאו אליי את ג'רי.‬
‫אי אפשר לקבור את העבר.‬
‫הביאו אליי את ג'רי.‬
‫אי אפשר לקבור את העבר.‬
‫הביאו אליי את ג'רי.‬
‫אי אפשר לקבור את העבר.‬
‫היי, גבר.‬
‫יש לי תיאוריה.‬
‫מה אם לואיסיטו לא מת?‬
‫מה אם הוא רוח רפאים?‬
‫נו, באמת.‬
‫תאר לעצמך שהוא מת…‬
‫אבל הוא עדיין כאן.‬
‫כמו בממד אחר.‬
‫הוא נלכד באינטרנט.‬
‫ראית שנוספו לו 500 עוקבים ביום אחד?‬
‫הוא היה צריך למות כדי להיות פופולרי.‬
‫בחיי.‬
‫מישהו רוצה להפחיד אותנו.‬ ‫-חשבתי שלאף אחד לא אכפת.‬
‫לא.‬ ‫-חאווי, מה נשמע?‬
‫מה נשמע?‬ ‫-תהינו אם תרצה לבוא וללמוד ביחד איתנו.‬
‫שלושתנו.‬
‫למען האמת, אני ממש עסוק כרגע.‬
‫אתה תמיד אומר את זה.‬
‫טוב, אז בשבוע הבא.‬ ‫-כן.‬
‫אתה ממש פופולרי מאז שניצלת מהמוות, לא?‬
‫ידעתי שתגידי את זה.‬
‫רוצה לבוא אליי?‬
‫למען האמת, אני מאוד עסוקה כרגע.‬
‫אל תבין אותי לא נכון.‬ ‫-את כל כך טיפשה.‬
‫לא, אני צריכה לחזור הביתה.‬
‫המצב שם מוזר.‬
‫טוב. מה אמר העו"ד?‬
‫אני לא יודעת. אימא לא מספרת לי יותר מדי.‬
‫טוב. אני כאן, אם תצטרכי משהו.‬
‫חאווי!‬
‫אני שונא שהוא אוסף אותי.‬
‫נחמד שהוא רוצה להתקרב אליך.‬ ‫-אני כבר לא בן שנתיים.‬
‫מה נשמע, סופי?‬
‫מה נשמע?‬ ‫-מה עשית?‬
‫היא נראית נפלא.‬
‫"החן יפה יותר מיופי". לא?‬
‫מה?‬ ‫-לה פונטן? לא?‬
‫זה כמו לומר "תודה" בצרפתית.‬
‫מהמם.‬
‫יש לי הפתעה גדולה בשבילך, חאווי.‬ ‫-מה?‬
‫אתה תאהב את זה.‬
‫שנלך?‬ ‫-נלך.‬
‫ביי, יפהפייה.‬ ‫-ביי.‬
‫- "ארוחת צוהריים מהירה" -‬
‫שלום.‬
‫הזמנתם פיצה?‬
‫שילמו עליה?‬ ‫-כן.‬
‫כן, זה בשבילנו.‬
‫לקח לך המון זמן להגיע. לא ניתן לך טיפ.‬
‫כרגע הזמנתם.‬ ‫-אין מצב.‬
‫זה היה מזמן.‬
‫אתה יכול ללכת.‬
‫אתה מחכה לטיפ? אתן לך ביקורת גרועה.‬
‫לך לפני שאתלונן. בחייך, לקח לך המון זמן.‬
‫על מה אתה מסתכל?‬ ‫-לא ייאמן.‬
‫חתיכת אידיוט.‬
‫קדימה! מעולה!‬ ‫-איזה מזל מטורף.‬
‫אני לא צריך את זה, אבל תודה.‬
‫חאווי, בבקשה.‬
‫מספיק גרוע שאתה לא רוצה מכונית,‬ ‫לפחות אתן לך טלפון.‬
‫לא אתחנן.‬
‫אני רוצה שתהיה כאן יותר, בן.‬
‫תודה, אבל זו לא הדרך.‬
‫לא! תחזיר את זה.‬
‫גברתי, בבקשה.‬ ‫-לא, אלו הדברים שלי. אל תיקח אותם.‬
‫נורה, תעשי משהו!‬
‫לא! אל תיגע בי!‬ ‫-תסתלקי.‬
‫אל תיקחו…‬ ‫-גברתי, בבקשה.‬
‫נורה, לא תעשי כלום?‬
‫בוא לראות את חדר השינה שלך, זה נראה מדהים.‬
‫אתה תאהב אותו.‬
‫נו?‬
‫זו דירת רווקים אמיתית, מה?‬
‫כן, זה מגניב.‬ ‫-מגניב?‬
‫תראה איזה נוף.‬
‫תביא לכאן כל בחורה שתרצה,‬
‫מבלי לדאוג לאימא או לאחיות שלך.‬
‫תביא את סופי.‬
‫אתה תביא אותה לכאן.‬
‫אלוהים. אל תעשה את זה, אבא.‬
‫בבקשה.‬
‫טוב.‬
‫בסדר.‬
‫וסופי היא לא…‬
‫טוב, הבנתי.‬
‫בן, אני רוצה שתהנה יותר. טוב?‬
‫ו…‬
‫זכור שהחיים קצרים ו…‬
‫אתה יודע זאת היטב.‬
‫נכון?‬
‫תודה.‬
‫להתראות.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אין לך טעם להתנצל עכשיו.‬
‫מה יכולתי לעשות? אבא ביקש שלא אספר לך.‬
‫לא אכפת לי מה אבא ביקש.‬
‫שמעת אותי בוכה עליו, מתגעגעת אליו,‬ ‫מבקרת בקבר שלו.‬
‫הוא עשה את זה בשבילנו,‬ ‫כדי שיהיה לנו בית וכסף.‬
‫את חושבת שהייתי זקוקה לכספי הביטוח?‬ ‫הייתי זקוקה לו.‬
‫הוא העמיד פנים שהוא מת והשאיר אותי לבד.‬
‫הוא השאיר אותך איתי.‬
‫מצטערת.‬
‫איפה הוא?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫איפה אבא שלך?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫אני לא מאמינה לאף מילה שלך.‬
‫אף מילה.‬
‫באתי ברגע שיכולתי.‬
‫תודה.‬ ‫-אני כאן.‬
‫שלום.‬
‫אחותך נמצאת?‬ ‫-למה אתה פה?‬
‫לא תגידי שלום?‬
‫ילדות טובות לא מתנהגות כך.‬ ‫-מריה, תודה. אני אחזור בקרוב.‬
‫תודה. טוב.‬
‫נחמד לראות אותך.‬
‫איך אתה מעז לבוא לבית שלי?‬
‫למה לא התקשרת אליי?‬
‫את טיפשה, או מה?‬ ‫-לא, אני צריכה זמן. עוד זמן.‬
‫כן, לכן באתי.‬ ‫בואי להכיר חברים שיוכלו לעזור.‬
‫אני לא יכולה ללכת לשום מקום,‬ ‫ההורים שלי בבית.‬
‫תמציאי תירוץ.‬
‫או שאסביר להם את המצב.‬ ‫-לא, בוא נלך. טוב.‬
‫כן? טוב.‬ ‫-אביא את התיק שלי.‬
‫אצטרך לחזור מהר.‬
‫אל תדאגי, זה יהיה זריז.‬
‫לו אמרת לי שתבואי…‬
‫הייתי מסדר.‬
‫תני לי דקה.‬
‫אני תמיד מנסה לשמור על סדר.‬
‫אבל לפעמים…‬
‫אתה צודק. אחזור בפעם אחרת.‬ ‫-לא, סופי.‬
‫רק התבדחתי.‬
‫את מוזמנת לכאן מתי שתרצי.‬
‫אז…‬
‫היכנסי.‬
‫זה רק…‬
‫לא התכוונתי לבוא ככה.‬ ‫-לא.‬
‫לא ידעתי מה לעשות.‬
‫את יכולה לסמוך עליי.‬
‫תודה.‬
‫ממש רציתי אותך ככה.‬
‫בוכה ומדוכאת?‬
‫לא, שנהיה שנינו לבד.‬
‫אתה מאוד מיוחד בעיניי.‬
‫גם את.‬
‫אתה מתכוון לנשק אותי?‬ ‫-לא.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אתה…‬
‫התכוונת לנשק אותי.‬
‫עיתוי גרוע.‬
‫עיתוי ממש גרוע.‬
‫אני לא אומרת שזה לא רעיון טוב.‬
‫מה?‬ ‫-אני לא חושבת שזה רעיון גרוע.‬
‫גם אני לא.‬
‫בסדר.‬
‫מצטערת.‬
‫מה זה?‬
‫"אי אפשר לקבור את העבר".‬
‫הוא אמר לנו מה יעשה.‬
‫תתקשרי לדאריו, אתקשר לארנסטו.‬ ‫-טוב.‬
‫לא. זה מצלצל ועובר היישר למשיבון.‬
‫הוא לא זמין.‬
‫הלו?‬ ‫אחי, אתה בסדר?‬
‫לעזאזל, אני לא רואה כלום.‬
‫ארנסטו, אני רוצה שתישאר רגוע.‬
‫קברו אתכם בחיים. אני לא יודעת איפה.‬
‫הצילו!‬
‫לעזאזל! הצילו!‬ ‫-אל תצעק.‬
‫אל תצעק, דבר כמה שפחות.‬
‫אתה צריך לחסוך בחמצן, בסדר?‬
‫לעזאזל.‬
‫הסוללה שלי נגמרת.‬ ‫-תשלח מיקום.‬
‫המיקום שלך.‬ ‫-אין לי חבילת גלישה.‬
‫התכוונתי לקנות עוד היום.‬ ‫-חפש את הטלפון של דאריו.‬
‫לעזאזל.‬
‫אין לו.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫שיבדוק טוב.‬ ‫-מה הדבר האחרון שאתה זוכר?‬
‫הלכנו לבית הספר.‬
‫אחר כך הלכנו לפארק שמאחוריו.‬
‫ואז מישהו נתן לנו פיצה.‬ ‫-מה הרעש הזה?‬
‫אולי זיקוקים.‬
‫קח את זה.‬
‫טוב…‬
‫- חגי הקדושים, 18 באוקטובר -‬
‫יש שלושה.‬
‫כן, אנחנו צריכים אחד עם כנסייה.‬
‫איזה יום היום?‬
‫דאריו, אחי.‬
‫תתעורר, אחי. דאריו!‬
‫כן. כנסיית סן אנסלמו.‬
‫אנחנו באים.‬
‫תתקשרי למשטרה.‬ ‫-לא, חאווי.‬
‫אפשר לשרוד חמש שעות בארון.‬
‫שעתיים, אם הוא נלחץ. בוא נצא עכשיו.‬
‫קדימה, בוא.‬
‫לאן זה?‬ ‫-ביי, אימא.‬
‫הישארו לארוחה, כבר בישלתי.‬ ‫-אנחנו חייבים ללכת.‬
‫אני לוקח את המכונית.‬ ‫-היה זהיר.‬
‫צ'או, אימא.‬ ‫-היי, שים את הסוודר במקום.‬
‫צ'או, אימא.‬ ‫-ביי, גברתי.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫מה קורה פה?‬
‫קברו אותנו.‬ ‫-איך קברו אותנו?‬
‫אל תתחיל. איפה אנחנו?‬ ‫-אתה חושב שאני צוחק?‬
‫מה זאת אומרת, קברו אותנו?‬ ‫-תירגע.‬
‫מה לעזאזל? איפה אנחנו?‬
‫תירגע.‬ ‫-להירגע?‬
‫אתה מבזבז חמצן.‬ ‫-מה?‬
‫תירגע. תנשום לאט.‬
‫תירגע.‬
‫לעזאזל!‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-בסדר, ואתה?‬
‫בסדר. הגברת בבית?‬ ‫-כן.‬
‫נהדר.‬
‫תודה.‬ ‫-היכנסו.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫היכנסו.‬
‫מה שלומך, בחור צעיר?‬
‫בסדר, אלמיטה.‬
‫הבוס כאן?‬ ‫-כן, היכנסו בבקשה.‬
‫בואו אחריי, בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫בואו.‬
‫כן. מה קורה?‬
‫אגיע בקרוב. טוב, ביי.‬
‫מה קורה, יורדי?‬
‫מה קורה?‬
‫זו נטליה.‬
‫אני לא רואה אותך. איפה את?‬
‫כאן.‬
‫שלום.‬ ‫-מה אתה עושה? אני צריך עזרה כאן.‬
‫תסבירי להם מה קרה.‬
‫הייתה מסיבה בבית הספר שלי,‬ ‫והמצב ממש הסתבך.‬
‫כולם רבו, מישהו דחף אותי ונפלתי,‬
‫ואיבדתי את כל מה שהיה לי בתיק.‬ ‫-אוי, לא.‬
‫נפגעת?‬
‫כן, קצת.‬
‫מסכנה. צר לי מאוד.‬
‫מתי תשיגי את הכסף?‬
‫די מהר.‬
‫בעוד שבועיים או שלושה.‬ ‫ארבעה שבועות, לכל היותר.‬
‫אני נכנס פנימה, אחי.‬
‫אנחנו לא יודעים אם יש כאן מישהו.‬ ‫-לא.‬
‫זה המקום הנכון.‬
‫כן.‬ ‫-בגלל הזיקוקים.‬
‫כן.‬
‫סופיה.‬ ‫-מה?‬
‫תראי.‬
‫הוא…‬
‫הוא בסדר?‬
‫אדוני?‬
‫סיממו אותו, כפי שעשו לדאריו וארנסטו.‬
‫מה עכשיו?‬
‫מה?‬
‫זה…‬ ‫-מה נעשה?‬
‫סופיה, בואי. קדימה.‬
‫קחו כמה זמן שתצטרכו.‬
‫אם תרצו, קחו עוד חודש.‬
‫אין מה למהר.‬
‫תודה.‬
‫אני באמת…‬
‫לעזאזל!‬
‫לא!‬
‫דאריו!‬ ‫-אני לא שומע אותך.‬
‫נותרו לי שלושה אחוז סוללה. איפה אתה?‬
‫לא! בבקשה, אל תכה אותו!‬
‫ארנסטו!‬
‫-חווייר, אני לא שומע כלום.‬
‫תפסיק, בבקשה!‬
‫חווייר!‬ ‫-דאריו!‬
‫דאריו!‬
‫הסוללה המזוינת מתה.‬
‫מה קרה?‬ ‫-לעזאזל!‬
‫אין מצב.‬ ‫-חווייר!‬
‫אני נשבעת שאשיג את הכסף.‬
‫יש יותר מדי קברים.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אין לנו זמן.‬ ‫-בואי לשם.‬
‫דאריו!‬ ‫-שתוק!‬
‫חווייר!‬
‫הצילו!‬ ‫-חווייר!‬
‫יש לי רעיון, חאווי. בוא.‬ ‫-לאן את הולכת? סופיה!‬
‫לא! תפסיק!‬
‫מהר!‬
‫סופיה! לאן את הולכת?‬
‫סופיה!‬
‫קום. אתה בסדר? זהירות.‬
‫עכשיו הבנתם? מתי תביאו לנו את הכסף?‬
‫בקרוב.‬
‫אז למה אתם עדיין כאן? לכו!‬
‫לכו!‬
‫מה?‬
‫חפש קברים ריקים.‬ ‫-טוב.‬
‫תראי.‬
‫מה?‬
‫כן?‬
‫הקבר הזה חדש.‬
‫כן, אלו שם למטה. בוא.‬ ‫-טוב.‬
‫הם לא ימצאו אותנו.‬
‫ברור שכן.‬
‫זאת סופיה.‬
‫אין עליה.‬
‫באמת.‬
‫היא גילתה מיהו ההאקר.‬
‫כן, אחרי שהוא שיתף את כל הסודות שלנו.‬
‫הצילו!‬ ‫-הצילו!‬
‫יש לי הרגשה שזה לא כאן.‬ ‫-זה כן.‬
‫לא, זה בצד השני.‬
‫זה מבוך מזוין. זה חייב להיות כאן.‬
‫דאריו!‬
‫קברים טריים, סופיה!‬
‫אני יודעת. קח כזה.‬ ‫-נחפש אותם.‬
‫לדאריו אין טלפון, אבל הוא זמין.‬
‫דאריו!‬ ‫-לא.‬
‫זה מצלצל.‬
‫דאריו!‬ ‫-חכה רגע!‬
‫מכאן.‬
‫זה כאן.‬ ‫-הינה זה.‬
‫כן, העבירו אותם עם זה.‬
‫זה אחד מאלו.‬
‫קדימה.‬ ‫-ייתכן שזה ההוא.‬
‫אין זמן לחפור את כולם.‬
‫יש לך רעיון טוב יותר?‬ ‫-לעזאזל!‬
‫אתה חושב שיעשו לנו טקס זיכרון?‬
‫זה יהיה מצחיק.‬
‫טקס לכל אחד? או לשנינו?‬
‫טקס אחד לשנינו.‬
‫כמובן.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אני אוהב אותך, אחי.‬
‫גם אני, אחי.‬
‫לא, זה כאן. חאווי!‬
‫הזדרז!‬
‫חפור מהר יותר!‬
‫אל תעצור.‬
‫זהו.‬ ‫-הינה זה.‬
‫דאריו!‬
‫ארנסטו!‬
‫דאריו!‬
‫ארנסטו!‬
‫הם כאן!‬
‫הינה.‬ ‫-דאריו!‬
‫עזרי לי.‬ ‫-כן.‬
‫אחת, שתיים… למשוך.‬ ‫-הינה.‬
‫דאריו!‬ ‫-עכשיו. ארנסטו!‬
‫צא, ארנסטו.‬
‫דאריו! הוא לא זז.‬ ‫-דאריו!‬
‫דאריו.‬ ‫-לעזאזל. דאריו.‬
‫בוא הנה.‬ ‫-קום.‬
‫תתעורר!‬
‫דאריו…‬ ‫-דאריו!‬
‫זהו. דאריו.‬ ‫-דאריו, זהירות.‬
‫זהו. לאט לאט.‬ ‫-זהו.‬
‫יפה מאוד.‬ ‫-זהו. תוציא הכול.‬
‫זהו.‬
‫-תירגע, טוב?‬
‫הצלחתם להגיע.‬ ‫-תירגע.‬
‫תודה.‬ ‫-תירגע.‬
‫תודה.‬ ‫-ארנסטו.‬
‫ארנסטו, תירגע.‬
‫- לא הייתם צריכים להוציא אותו -‬
‫דאריו, בוא הנה.‬
‫בוא הנה.‬
‫זהו.‬
‫תירגע, אחי.‬
‫תסתכל עליי.‬
‫חאווי.‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫חאווי!‬ ‫-תירגע.‬
‫מה?‬
‫מישהו צופה בנו.‬
‫חאווי!‬
‫חווייר!‬
‫חאווי!‬
‫חווייר!‬
‫איפה אתה?‬
‫לא!‬ ‫-חאווי!‬
‫חאווי!‬
‫מה קרה?‬
‫אתה בסדר?‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬