VIRO, 2007
Kuka siellä? - Taideterapian ohjaaja, Anna Troyev.
Kädet ylös.
Toivon, ettei tätä tarvitse toistaa joka päivä.
Oletko Anna? Tervetuloa. Oletko valmis ensimmäiseen päivääsi?
Uskoisin niin. - Ole hyvä.
Asutko kaukana? - Hieman, mutta tämä on sen arvoista.
Olen aina halunnut auttaa ihmisiä taiteen avulla.
Tänne päin.
Siinä ovat turvallisuusmenettelymme. Opettele ne läpikotaisin.
Suurin osa potilaista on säyseitä, mutt... - Tohtori, kyse on Leenasta!
Hän ei ole huoneessaan. Kukaan ei löydä häntä.
Lukitaan.
Täyssulku!
Kuka on Leena? - Vaarallisin potilaamme.
Hänen takiaan tarvitsemmekin uuden taideterapeutin.
Edeltäjäsi aliarvioi Leenan eikä ei noudattanut protokollaamme.
Se ei päättynyt hyvin.
Kuuntele. Älä lähde tästä huoneesta.
Olet turvassa täällä. Haemme sinut, kun hänet on löydetty.
Ei, odota...
Hei siellä.
Työskentelevätkö vanhempasi täällä?
Voinko katsoa?
Olenko se minä?
Se on oikein hieno. Olen Anna.
Mikä sinun nimesi on?
Leena.
Et vastannut kysymykseeni. Työskentelevätkö vanhempasi täällä?
Miksi luulet niin?
Koska olet... - Mitä?
Leena.
Irti kynästä.
Laita se alas.
Laita se nyt alas, Leena.
Et kertonut, että hän on lapsi. - Hän ei ole lapsi.
Leenalla on rauhashäiriö.
Se aiheuttaa lyhytkasvuisuutta,
joka pysäyttää kasvun noin kymmenvuotiaan tasolle.
Leena saattaa näyttää lapselta, mutta hän on aikuinen nainen.
31-vuotias, tarkalleen ottaen.
Saapuessaan tänne Leena taisteli vastaan niin kovasti,
että vuoti runsaasti verta.
Siitä näimme, kuinka paljon hän halusi vapautensa.
Suurimman osan elämästään Leena teki mitä vain selvitäkseen.
Hän ei ikinä kasvanut aikuiseksi, ainakaan ulkoisesti.
Luojan tähden, tulla nyt koko elämänsä ajan kohdelluksi lapsena.
On tärkeää, ettet itse näe häntä sellaisena.
Leena käyttää sairauttaan hyväksi yhtä paljon, kuin siitä myös kärsii.
Hän on taitava huijari.
Kaksi vuotta sitten Leena luikerteli tämän perheen elämään.
Väitti karanneensa. Perhe otti hänet suojiinsa, ruokki ja vaatetti.
Tavallisesti Leena vain varasti jotain ja katosi, mutta tällä kertaa -
hän,
sanotaanko vaikka niin, että hän asuu täällä nyt.
Idti.
Idti!
Hän tekee tuota.
Kauanko aikaa vielä, isä? - Hetki vain, kultaseni.
Yritätkö opetella piirteeni ulkoa? - En, isä. Muistan ne jo.
Asut sydämessäni.
Meidän täytyy olla rohkeita, eikös? - Kyllä, isä.
Hei, Dimitri.
Olet ajoissa.
Se on täydellinen.
En voi sitoa näitä itse.
Olen sinulle kiltti. Voit tulla sisään.
Niin, kyllä.
Mene heti takaisin sisälle.
Haluatko karkkia, Idti?
Idti!
Hän sammutti kamerat.
Olen hyvin pahoillani, Anna.
Poliisi toivottavasti löytää hänet ennen kuin kehenkään muuhun sattuu.
Emme toivoneet aivan tällaista aloitusta.
Tämä työ ei sovi minulle.
Voi Anna.
Yleensä yksi isku riittää.
Kuka siellä?
Älä pelkää. Olen poliisista.
Missä vanhempasi ovat? - Vanhempani ovat Amerikassa.
Mikä nimesi on, kullannuppu?
Nimeni on Esther.
Olen ylpeä sinusta, nuppuseni. - Hyvin tehty.
Kauanko sinulla mahtaa mennä? - Ajattelin tavata illalla kavereita.
No, onnea. - Nähdään kotona.
Tämän piti olla perheilta. - Eikö hän saisi pitää hauskaa?
Ei hän muuta teekään. - Äläs nyt.
Gunnar tekee kovasti töitä. Kun hän ei opiskele, hän miekkailee.
Hän elää elämäänsä.
Älä katoa pääsi sisään. Tarvitsen läsnäoloasi.
Gunnar tarvitsee sinua. - Tulinhan matsiinkin.
Esther ei tule takaisin, Allen.
Minäkin kaipaan häntä. Joka hetki.
Mitä hän tekee täällä?
MOSKOVA, VENÄJÄ
Uskomme, että nainen kidnappasi Estherin ja vei hänet Venäjälle.
Siellä hän teeskenteli Estherin olevan oma lapsensa, kunnes tämän onnistui paeta.
Yksityiskohtia ei tiedetä. Hän kertonee enemmän rauhoituttuaan.
Meillä on lastenpsykologi, joka auttaa häntä.
Hienoa. Eniten hän kuitenkin tarvitsee nyt perhettään.
Olkaa valmiita muutoksiin. Neljä vuotta on pitkä aika lapsen kehityksessä.
Esther?
Se olen minä, kultaseni.
Äiti tässä.
Voinko nähdä sinut?
Äiti tässä, kultaseni.
Luulin, etten koskaan enää näkisi sinua.
Kaikki on nyt hyvin.
Et ole nähnyt ketään meistä niin pitkään aikaan.
Katsotaanpas. Tässä on isäsi.
Se otettiin hyväntekeväisyysgaalassa. Hän näyttää tyylikkäältä, eikö?
Haluaisitteko jotakin lisää? - Emme, kiitoksia.
Siitä puheen ollen, veljesi on varmasti 30 senttiä pitempi kuin muistat.
Siinä on mummo. Niin kiltti nainen. - En malta odottaa hänen tapaamistaan.
Hän on kuollut, kultaseni.
Nyt olemme vain me neljä. - Minun täytyy mennä vessaan.
Onko vessa tuolla? - Ei, vaan tuolla takana.
Kiitos avusta. - Ole hyvä.
'En malta odottaa hänen tapaamistaan.' Miten typerää.
Isä ja Gunnar odottavat alakerrassa.
Luuletko, että isä tunnistaa minut?
Ehkä ei, jos kutsut häntä isäksi. - Iskä!
Se on parempi.
Anna minun katsoa sinua.
Jestas. Näytät ihan nuorelta neidolta.
Olet kasvanut niin paljon.
Ota tuo pois. Nyt on parempi, vähemmän ankara.
Tämä on...
Anteeksi. - Ei, olen pahoillani. Minä...
Mennään nyt.
Olenpas hermostunut. Iso askel.
Iskä?
Olen niin pahoillani. En voi uskoa, että olet tosiaan siinä.
Tiesin aina.
Hei, Gunnar! - Hei.
Pystymme ehkä parempaan kuin 'hei', eikö?
Tule nyt.
Olen iloinen, että olet kotona. - Minäkin.
Mentäisiinkö kotiin? - Kyllä.
Mennään kotiin.
Tervetuloa kotiin, Esther.
Jätimme sen ennalleen. Tiesimme, että vielä palaisit.
Olet jo iso tyttö, mutta meillä on monet joulut ja syntymäpäivät juhlittavana.
Kerro vain meille, mistä pidät, ja saatat saada sen.
Pidän maalaamisesta. - Niinkö? Se ei ennen kiinnostanut sinua.
Ehkä voisitte viettää aikaa ateljeessasi. - Mikään ei tekisi minua onnellisemmaksi.
Huomenna menet siis juttelemaan tohtori Segarille.
Muistatko hänet? Hänellä oli Sydney-niminen papukaija.
Jos tarvitset jotain... - Olemme tuossa aivan lähellä.
Voitte mennä sisään. Tohtori Segar tulee pian.
On liian varhaista puuttua asiaan, etsivä.
Haluan puhua hänelle ensin itse. Täytyy lopettaa.
Et tiedäkään, kuinka onnellinen olen näkemisestäsi, Esther. Tervetuloa kotiin.
Et tosiaan ole enää sama pikkutyttö.
Olet nyt nuori nainen.
Muistatko, mitä sanoin sinulle, kun aloitimme juttutuokiomme?
Jos jotkut kysymyksistäni saavat olosi epämukavaksi, lopetamme.
Kunpa vanhempanikin olisivat kaltaisiasi. - Mitä tarkoitat?
He kyselevät koko ajan tapahtuneesta, mutta en ole valmis kertomaan.
Se on ymmärrettävää. Toivon, että puhuisit siitä minulle.
Mutta vasta kun olet valmis.
Onko sinulla siis jotain, mitä haluaisit kertoa ajastasi...
Haluatko leikkiä, Sydney? Luulen, että se haluaa leikkiä kanssani.
Minä muistan sinut! Muistatko sinä minut?
Teidän vuoronne. - Odota tässä, kun puhun äitisi kanssa.
Hei. - Hei!
Pidän korvakoruistasi. - Kiitos, kultaseni.
Mitä kirjoitat? Anteeksi! - Ei hätää.
Hetki vain, niin siivoan sen.
Vaikuttaako hän samanlaiselta? Onko hän erilainen?
Tietenkin hän on erilainen.
Hänellä on nykyään aksentti.
Onko se epätavallista, ottaen huomioon, missä hän on ollut?
Ei välttämättä. Hän oli siellä kauan, kun puhe vielä kehittyi.
Älyllisesti ja emotionaalisesti hän on yllättävän hyvässä kunnossa.
Eikös se ole hyvä asia?
Huomasin joitakin epäjohdonmukaisuuksia. Hän kutsui lintua Sydneyksi.
Sydney oli ara, oranssi ja neljä kertaa suurempi.
Silti hän kutsui tätä lintua Sydneyksi varsin itsevarmasti.
Mitä tarkoitat? - Minusta se vaikutti esitykseltä.
Hän löi minua ja repi mekkoni. Haluan kotiin.
Tämä riittää tältä erää. - Tottakai. Varataan uusi aika.
Onko kaikki kunnossa, Esther? - On.
Hei Morticia, voitko hakea Gunnarin?
Miksi kutsuit minua? - Se on hän, Mike. Sisko.
Hitto. Minun mokani.
Hae Gunnar. Pajalsta?
Entä jos leikkaan pallisi irti ja syötän ne sinulle, vittupää?
Oliko se espanjaa? - Nyt mennään.
Siskosi on hullu. - Älä viitsi isäni kuullen.
Ihan sama minulle. - Helvetti vieköön, Mike.
Onko kaikki kunnossa, muruseni? - Mekkoni on pilalla.
Ostetaan uusi. Voisimme mennä ateljeelle.
Mielellään!
Jollen tietäisi paremmin, sinun voisi luulla olevan täällä ensi kertaa.
Niin kaunista.
Mitä varten tuo valo on? - Valoko?
Etkö muista? Siitä isäsi tunnetaan.
Katsohan.
Paina tästä.
Yritän aina mahduttaa paljon kaikkea maalaukseen.
Lisäsin siksi yhden piilokerroksen. Asioissa on aina monta puolta.
Onpa hienoa.
Et ole ollut täällä hetkeen. - En niin.
Mikä tämä on?
Ei...
Minun olisi pitänyt heittää se pois. - Kuka tuo on?
Menneessä ei kannata velloa. Vain nykyhetkellä on merkitystä.
Voisimme vähän taiteilla. - Mieluusti.
Mitä yleensä käytät? Öljyvärejä vai vesivärejä? Kaikkea löytyy.
Onko hiilikyniä? - Selvä, on.
Valitse esine, niin piirretään se yhdessä.
Haluan piirtää sinut.
Minutko? Selvä.
Se onkin uutta. Miten istun?
Voisin tehdä Ajattelijan. - Ole kuten katsoessasi tuota.
En halua ajatella sitä enää.
Juuri noin.
Opettelitko siellä maalaamaan?
Piirtelitkö vain, vai oliko... - Se ei ollut sitä, mitä kuvittelet.
Sitä tapahtuu edelleen kaikesta huolimatta.
Allenko? Ei hän ole tulossa. Tiedät, mitä hän näistä ajattelee.
Nähdään huomenna gaalassa siis. Onhan se hyväntekeväisyyttä.
Ota sekkivihkosi ja Jim mukaan, Beth. Keräys on sentään syöpäsairaille lapsille.
Kuulostaa paremmalta. Kiitos.
Olen valmis. - Joko nyt?
Pidätkö siitä? - Rakastan sitä! Se on uskomaton.
Hetki vain. Sitten katsotaan, mihin pystyt maaleilla.
Se on yksityinen! - Anteeksi.
Näin, että toit sen mukanasi... - Etkö koputa?
Etsin kultakelloani.
Ei hätää, kyllä se varmasti ilmaantuu. Anteeksi.
ÄISKÄ VEI MINUT 'WICKEDIIN'.
Äiskä... Hei, äiskä!
Kiitos, äiskä.
Tiedän, äiskä. Äiskä...
Ette usko, mihin Esther pystyy. Vietimme iltapäivän ateljeella.
Hän piirsi muotokuvani. Hän on lahjakkaampi kuin itse olin 20-vuotiaana.
Miten ihmeessä? Neljä vuotta sitten hän piirsi tikku-ukkoja.
Rauhassa nyt. Mieti nyt itseäsikin neljä vuotta sitten.
Nyt olet miekkailumestari. - Se on vain niin vaikuttavaa.
Ehkä voisit piirtää minutkin. - Tämä on tosi hyvää, äiskä! Kiitos.
Onko jokin vialla?
Ei, olen vain...
Odotatko vieraita?
Katsokaapa, kuka tuli käymään. - Pahoittelen keskeytystä.
Hän on poliisi, joka auttoi meitä, kun katosit. Hän on ystävämme.
Tervetuloa takaisin kotiin. - Kiitos.
Anteeksi, hetkinen.
Lastenpsykologimme mielestä Estherin tulisi kertoa -
kokemastaan ihan rauhassa.
Eikä kaltaiselleni poliisille. Ymmärrän.
Esther kuitenkin katosi kaupungistamme, ja se on yhä huolenaihe.
On tiedettävä, onko uhka vielä olemassa. Puhuin tohtori Segarille aamulla.
Onko se soveliasta?
Hän suostui ryhmäkeskusteluun huomisaamuna.
Tarkistaaksemme, että kaikki on kunnossa. - Äiskä! Gaalasi on huomenna.
Ylihuomenna sitten. Asia on tärkeä. - Tottakai, tulemme silloin.
Unohdit täyttää lasisi.
Tervetuloa kotiin, Esther. - Sanoit tuon jo.
Esther... - Ei hätää, hän on oikeassa.
Saatan sinut ulos.
Olen pahoillani, että asut täällä.
Kuulehan.
Taidan pysytellä täällä jonkin aikaa.
Jotain on meneillään tohtori Segarin kanssa.
Hän vihjasi viimeksi, että Esther valehtelee.
Hullu ajatus. Ehkä hänen täytyy itse mennä terapiaan.
Mikä... Mitä tämä on? - Deittisi.
Tuletko sinäkin? - Tottakai.
Olet vaimoni. Voin sietää muutamaa rikasta sikaa vuoksesi.
Mitä teemme Estherin suhteen? - Gunnar on täällä. Hän selviää.
Haluatko minun jäävän kotiin? - En, en.
Estherin palattua mekin olemme taas lähentyneet.
Olen täysin samaa mieltä.
Kauanko tarvitset pukeutumisaikaa? - Olen nopea.
Minäkin voin olla nopea.
Anteeksi. Aika söpöt.
Sulje ovi.
Sulje vain se ovi. - Mitä? Ei!
Ei! Tiedätkö, paljonko rahaa käytin tähän mekkoon?
Saanko katsoa? Voin korjata tuon hakaneulalla.
Mikset saman tien nitojalla.
Olet vastuussa siskostasi, kun olemme poissa. Luotamme sinuun.
Ymmärrän, isä.
Näytät uskomattomalta.
Lähdemme nyt. - Emme ehtine kotiin ennen keskiyötä.
Älä anna hänen valvoa liikaa. - Onko sinulla avaimet?
Ymmärretty.
Näytät hienolta. - Kiitos.
Mukavaa iltaa. Ciao! - Hyvää yötä.
Mitä tekisimme? - Mekö?
Se sammui. Sori, pidin sitä liian kauan.
Onko siskosi erilainen kuin ennen? - No siis.
Mitä luulet? Hän on ollut jossain itäeurooppalaisessa seksigulagissa.
Mike! - On hän erilainen.
Hän puhuu aksentilla ja pukeutuu kuin Lizzie Borden. Outoa.
Kuka on Lizzie Borden?
Yksi hullu muija, joka tappoi perheensä kirveellä.
Menisitkö vaikka katsomaan elokuvaa, Esther?
En. - Täällä ei ole mitään sinulle.
Pistä elokuva pyörimään. - Haista paska.
Pidän hänestä, Gunnar.
Mene.
Joka tapauksessa, kippis! - Kippis tosiaan.
Mistä puhuimmekaan?
Hyvää iltaa!
Vanhempani eivät ole kotona. He ovat äidin gaalassa.
Huonoa tuuria. Onko täällä juhlat? - Pari kaveria vain.
Pilvi haisee kadulle asti. - Mitä?
En tiedä, mistä puhut.
Täällä ei ole mitään meneillään.
Kerron vanhemmilleni, että kävit. Unohdetaan loput.
Sopiiko? - Toki.
Hyvä.
Voinko käydä vielä vessassa?
Anna mennä.
Olipa hauskaa. Ei ihme, että ne miljonäärit jonottivat lahjoittamaan.
Alkoholista se johtuu. - Eikä johdu.
Emännästä se johtuu. Tuot ihmisten parhaat puolet esiin.
Toivottavasti talo on vielä pystyssä.
Poltin melkein kotimme 16-vuotiaana.
Gunnar ei tekisi niin. - Sanoinko puhuvani Gunnarista?
Olemme kotona, Esther!
Esther?
ETSIVÄ DONNAN PYYTÄÄ APUA ESTHERIN ETSINTÖIHIN
Saarne-instituuttiko?
Esther?
Jollet ole Esther, kuka hitto oikein olet?
Mistä tiesit, etten ole Esther?
Hänen oma äitinsäkään ei tiedä sitä.
Tietää hän.
Perkele. - Äiskä!
Mitä hittoa tuijotat?
Ymmärsinkö nyt oikein? Oletko etsintäkuulutettu aikuinen nainen?
Se onkin aika sekopäistä.
Muuta en nykyään teekään. Siivoilen vain lasteni jälkiä.
Ei hätää, äiti hoitaa. Äiti hoitaa kaiken.
Kun Gunnar kertoi Donnanin käyneen, tiesin sinun olevan täällä.
Olisit voinut vain ryöstää meidät ja lähteä.
Et kuitenkaan tehnyt niin. Miksi?
Sinulla oli suuria suunnitelmia, eikös? Halusit manipuloida meitä.
Vuoden kuluttua olisimme joutuneet traagiseen onnettomuuteen, niinkö?
Anna minun lähteä, niin et koskaan näe minua enää.
Sitä pelkäänkin. Emme voi antaa Estherin kadota taas.
Hän ei koskaan kadonnutkaan. - En voinut auttaa häntä.
Oli liian myöhäistä.
Gunnar... Hän oli aina kovakourainen hänen kanssaan.
Sinä iltana se meni liian pitkälle.
Mitä olisin voinut tehdä? Luovuttaa poliisille ainoa jäljelläoleva lapseni,
koska sisarusriita riistäytyi käsistä?
Rakastin tytärtäni koko sydämestäni.
Mutta äiti suojelee perhettään.
Jos kuvittelet, että annan -
jonkun psykokääpiön tuhota kaiken saavuttamani,
olet väärässä.
Sukuni tuli tänne Mayflowerilla ja rakensi koko maan.
Meillä on väliä. Allenilla on väliä.
Kun hän kuuli Estherin elävän... Voi sitä onnea hänen kasvoillaan.
Tämä oli saatava toimimaan. - Allen ei tiedä Estheristä.
Sinun avullasi hänen ei koskaan tarvitsekaan.
Lapsen kuolemaa pahempi asia on vain lapsen katoaminen.
Estherin katoaminen muutti Allenia.
Se muutti häntä ja hänen tulevaisuuttaan.
Mutta sinä -
olet ratkaisu.
Me voimme luoda tästä sotkusta molemmille hyödyllisen järjestelyn.
Esther on tuolla, eikö olekin?
Älä sano hänen nimeään. - Selvä.
Sinä huijasit itsesi perheeseeni. Valitsit tämän roolin.
Nyt saat luvan esittää sitä.
ILMOITAN KÄYTTÄVÄNI LOMAPÄIVÄNI VÄLITTÖMÄSTI
TERVEISIN ETSIVÄ DONNAN
Voit olla Esther toistaiseksi ja elää elämää, jonka kaikki haluavat.
Tai sitten otat syyt niskoillesi, ja palaat Viroon käsiraudoissa.
Kumman valitset?
Anteeksi, että säikäytin. - Meidän ei olisi pitänyt jättää sinua.
Mitä tapahtui? - Hän kaatui pyörällä.
Löysin hänet tienposkesta. - Mitä teit pyöräilemässä? Tulehan.
Anteeksi, äiti. - Lopeta.
Mitä helvettiä! - Niinpä.
Mitä tämä tarkoittaa? - Että hän ei ole mikään lapsi.
Hän on aikuinen nainen, emmekä saa aliarvioida häntä.
Hän on muutakin. Hän on psykopaatti, joka asuu meidän kattomme alla.
Täytyykö meidän elää hänen kanssaan? - En sanonut niin.
Emmekö voisi vain... tiedäthän.
Se voisi näyttää onnettomuudelta. - Liian aikaista. Tätä täytyy miettiä.
Hän siis käytännössä omistaa meidät. - Hänellä on yhtä paljon menetettävää.
Kukaan ei odottanut tätä.
Pidetään häntä silmällä, ja kun hetki on oikea, päätetään tämä.
Tämä on hullua jopa meiltä.
Näetkö? Vedä sitä taaksepäin.
Ota jousi, aseta nuoli sisään ja vedä taaksepäin.
Katsotko sinä? - Kyllä.
Hyvin meni. - Minähän sanoin.
Tapaamme tohtori Segarin tänään. Ongelmaa ei olisi ilman papukaijatemppuasi.
Sydney oli ara. Kaikki arat ovat papukaijoja,
mutta kaikki pirun papukaijat eivät ole aroja.
Miten ratkaisemme tämän?
Yhdessä saamme hänet uskomaan minua.
Tavoitteena on sopeuttaa Esther jälleen tavalliseen perhearkeen.
Osa sitä on yhteisten hetkienne muistelua.
Mikä muisto merkitsee teille kaikille paljon, herra Albright?
Niitä on niin paljon.
Joulu Pariisissa, kesä Toscanassa.
Yellowstone. - Se oli hieno juttu.
Olin kuusivuotias. Näimme karhuja, ja orava varasti leipäni.
Maaoravia oli niin paljon. - Mitä vielä, Esther? Kerro tarkasti.
Majoituimme Elk Ridge Ranchilla ja ratsastimme hevosilla.
Minun hevoseni oli Nugget, isän Stretch.
Kerran Stretch nojautui syömään ruohoa, ja isä putosi sen pään yli.
Hänen naamansa ja hampaansa olivat ihan likaiset.
Hampaissasi oli likaa päiväkausia.
Yhteenvetona: Estherin elämänasenne on terve, etenkin perheen suhteen.
Hän on hyvin toimintakykyinen ja emotionationaalisesti kunnossa.
Siinä kaikki.
Ihmisiä on tulossa tänään katsomaan sinua.
He ovat ystäviämme, ja he tunsivat Estherin.
Lopeta tuo mulkoilu.
Esther on hieno nainen.
Minun täytyy aiheuttaa vähän vahinkoa.
Noin.
Se meni hyvin. Kaikki odottavat Estherin olevan rikki.
Oikeasti he haluavat onnellisen lopun.
Teeskennellään, että rakastat pinkkiä. Oi, samettia.
Annetaan heille tarina, johon he haluavat uskoa.
Tämä on suosikkini.
Mikä on lempivärisi? Pinkki. Hienoa.
Sanot osaavasi maalata. Mihin muuhun pystyt?
Kaipasin perhettäni kovasti. On ihanaa olla taas kotona.
Mitä suunnitelmia sinulla on, nuori neiti?
Mitä suunnittelen, äiskä? - Et yhtään mitään.
En aio päästää sinua silmistäni.
Ymmärsinkö oikein? Oletko 30?
Ulos huoneestani, jooko. - Tämä on kuolleen siskoni huone.
Et ole hän, etkä tule olemaankaan. Onko ymmärretty?
Painu helvettiin. - Varo sanojasi, friikki.
Olen iloinen, että kortit ovat pöydällä. En aio teeskennellä, että kuulut tänne.
Tämä on minun kotini, minun perheeni. Ne eivät ole koskaan sinun.
Niin kauan kun asut täällä, sinun on paras ymmärtää tämä.
Minä omistan sinut.
Tee tuo uudestaan, niin tapan sinut, kuten tapoin Estherinkin.
Puhelu vain, ja olet matkalla takaisin gulagiin.
Sinäkin kärsisit. - Miksi?
Koska mielisairas laiton maahanmuuttaja horisee omiaan?
Onnea yritykseen.
Tämä on Amerikka. Kaltaisillani ihmisillä on väliä.
Jollet ole Esther, hän on vain jälleen kadonnut.
Se on äidin ongelma, ei minun.
Nähdään, friikki.
Tulet nukkumaan kuin vauva tänä yönä.
Tein paahdettua lammasta rosmariinilla ja tapenadella.
Estherille tein hänen lempiruokaansa. - Niin kuin ennenkin.
Odotan kovasti huomista kaupungille menemistä.
Esittelen töitäni gallerialle. - Kuulostaa hienolta.
Se on sinun ansiotasi.
Olen löytänyt taas työn ilon.
Haluatko mukaan? - Haluan!
Estherillä ja minulla on jo suunnitelmia.
Mitä suunnitelmia? - Se on yllätys.
Toisella kertaa sitten.
Hienoa, että maalaat taas, isä. - Niin.
Voinko nousta pöydästä? - Älä unohda...
Voit syödä huoneessasi. Se on okei.
Mikä hätänä, kultaseni? - Hän on kunnossa.
Anna hänen olla. - Varmaan vain väsähti pianonsoitosta.
Voinko tulla sisään?
Oletko kunnossa? Mitä tapahtui? - En pidä äiskän ruoista.
Voitko säilyttää salaisuuden? Minäkään en erityisemmin pidä niistä.
Iltaisin on paras aika maalata. Tuletko mukaan?
Joo! - Nähdään alhaalla.
Tämä tila on niin hieno. - Mukavaa, että pidät siitä.
Kaikilla taiteilijoilla pitää olla paikka sisäisen hörhönsä vapauttamiseen.
Voimme nähdä kauneutta ja intohimoa paikoissa, joissa muut eivät.
Pidän siitä.
Niin paljon maalia. - Olen sottapytty. Äitisi inhoaa sitä.
Lopettelen tältä illalta. Sammuta valot lähtiessäsi.
Hyvää yötä.
Teillä taisi olla hauskaa.
Hän on oikeassa. Olet lahjakas.
Hän on erityinen, eikö olekin?
Oletko niin harhainen, että luulet hänen haluavan sinut?
'Yllätys! En ole tyttäresi vaan mutanttihuijari.'
Ällöttäisit häntä yhtä paljon kuin muitakin miehiä.
Menen nyt yläkertaan panemaan omaa miestäni.
Hän on tosiaan ollut kuin uusi mies palattuasi. Kiitos siitä.
Heippa.
Estheriä taitaa harmittaa, ettei hän pääse galleriaan kanssani.
Mukavaa, että molemmat maalaatte. Meillä ei ole yhteisiä juttuja.
Toivoin voivani viettää päivän hänen kanssaan ja löytää jotain yhteistä.
Sinun pitäisi keskittyä. Jos Sal pitää näkemästään,
voit kenties saada näyttelyn. Pääsisit taas vauhtiin.
Emmehän ole rahapulassa? - Emme lainkaan.
Olet loistava taiteilija. Töitäsi rakastetaan.
Kiitos.
Tuoksuuko täällä pekoni?
Tuoksuu taivaalliselta.
Huomenta, iskä. Otatko räiskäleitä? - Kyllä, kiitos. Oletko mestari kaikessa?
Äiskä? - Ei, kiitos. Teen tavallisen aamiaiseni.
Smoothienko?
Kreikkalaista jogurttia, lehtikaalia, pellavansiemeniä ja sitruunamehua.
Juuri sellaisena kuin pidät. Maista.
En ole erityisen nälkäinen.
Minä voin ottaa sen. - Tein sen nimenomaan äiskälle.
Miten herttaista, muruseni. Teen omani mielellään itse.
Älä nyt, Tricia. Maista sitä.
Hyvä.
Herkullista.
Oletko kunnossa, Tricia? - Olen.
Tiedän, että halusit mukaani, mutta yhteinen aika tekee teille hyvää.
Haluan näyttää sinulle jotain. Tässä.
Se on keskellä.
Woodleyn rehtori on ystäväni. Se on maan paras taidekoulu.
Olet niin lahjakas. Voinko näyttää sen? - Se olisi ihanaa, kiitos!
Voitko tuoda tämän laiturille? Haen vain minulle ja äidillesi kahvit.
Nähdään ylhäällä.
Jessus! Katso eteesi.
Onko hän sinun? - On.
Mitä tapahtui? - Esther kompastui.
Anteeksi, että kesti. - Ei se mitään. Näytä niille.
Anna minun tulla mukaan, iskä! - Ensi kerralla.
Jäät junasta. - Nähdään sitten, kultaseni. Ciao.
Rauhoitu, äiti. - Luuletko voivasi tappaa minut?
Ota tämä.
Se maistuu paskalta. Järjestelymme on ohi. Olet mennyttä.
Äiti! Äiti!
Helvetti! Pirun narttu!
Avaa tämä helvetin ovi! Esther!
Kultaseni, kuulehan. Älä edes...
Anteeksi, ajoinko liian kovaa? - Olet varmaankin Esther.
Minun täytyy päästä sairaalaan. - Olet kunnossa.
Tuntuu tuhannelta veitseniskulta.
Konstaapeli Leahy!
Löysimme Estherin. Tuomme häntä kotiin.
Olen informoinut Allenia. - Selvä, hei sitten. Helvetti!
Kaikki hyvin.
Kiitos paljon.
Hyvänen aika sentään.
Kiitos paljon. Estherin käytös on ollut arvaamatonta paluun jälkeen.
Rehellisesti sanottuna on ollut vaikeaa.
Jatkuvaa valehtelua ja raivokohtauksia.
Joskus hän vitsailee itsensä satuttamisesta. En usko hänen pilailevan.
Käykö hän terapiassa? - Kyllä.
Kukas se sieltä palasikaan.
Ylös. Teemme tämän nyt.
Oli jo aikakin.
Helvetti.
En kestä sinua enää. Mikään ei ole tämän arvoista.
Itsemurhasi särkee isän sydämen, mutta hän pääsee siitä yli.
Kuole, friikki!
Missä hän on?
En tarkoittanut... - Loistavaa.
Se vain tapahtui.
Tricia. - Hei, kultaseni!
Poliisi soitti juuri. - Anteeksi, se oli minun vikani.
Esther eksyi. Panikoin ja soitin Leahylle, ja he löysivät hänet.
Äiti? - Hienoa. Olen junassa...
Odota hetki.
Mene alakertaan ja hoida homma. - Mitä?
Mene alas ja hoida se loppuun.
Onko kaikki hyvin? Olen tulossa kotiin.
Mitä? Entä tapaamisesi Salin kanssa? - Unohda se.
Ei, kulta. Lupaan, että kaikki on hyvin. Esther on täällä, ei hätää.
Saavun juuri asemalle. - Selvä. Voitko tulla taksilla kotiin?
Olen hieman kiireinen.
Ihan sama.
Siellähän sinä olet.
Esther?
Tule esiin, Esther.
Tai mikä ikinä nimesi onkaan.
Tämän ei tarvitse mennä näin.
Niinkö, Gunnar?
Voimme ratkaista tämän. - Uskotko todella niin?
Rehellisesti sanottunako? En.
En minäkään. - Hitto.
Gunnar?
Ei!
Mitä olet tehnyt?
Olet vienyt minulta kaiken.
Allen ei ole koskaan sinun.
Yhden asian voin luvata. Hän tulee tietämään, kuka olet.
Epämuodostunut friikki, joka hyväksikäytti suruamme,
murhasi poikani ja yritti tappaa minut.
Kunnes tein sen, mitä piti.
Soittakaa palokunta!
Gunnar?
Gunnar!
Pidä kiinni, olen tulossa.
Äiskä yritti satuttaa minua, iskä! - Allen!
Auta minua, ole kiltti! - Allen!
Älä päästä irti. - Menetän otteeni kohta.
Auta, iskä! - Pidä kiinni!
Olen tulossa.
Hän ei ole Esther. Hän on aikuinen nainen.
Äiskä valehtelee. Auta minua! - Hän huijasi meitä.
Tricia!
Mitä helvettiä? - Tein sen meidän vuoksemme.
Jotta voisimme olla yhdessä. Rakastan sinua, Allen!
Kuka helvetti olet? Olet hirviö.
Allen!
Tulipalo vei Estheriltä kaiken. Kodin, perheen.
Koko tilanne on niin traaginen ja kauhea.
Ihan kuin Esther ei olisi jo kokenut tarpeeksi.
Kidnapattu ja nyt orpokin.
Eikö ole sukulaisia, jotka voisivat ottaa hänet? Mitä hänelle tapahtuu?
Olen ottanut yhteyttä maineikkaaseen adoptiotoimistoon.
Olen varma, että löydämme kodin,
jossa Esther saa tarvitsemaansa tukea ja rakkautta.
Kukapa ei haluaisi adoptoida häntä?
-=( TWA - Your Source Of Quality )=-