‎UN SERIAL NETFLIX
‎Când mama era bolnavă, ‎am început să gătesc, ca să ajut.
‎Dar mereu îmi zicea să-mi văd de învățat.
‎N-a vrut niciodată să fiu gospodină.
‎Nu trebuia să fiu casnică. ‎Urma să mă fac doctor.
‎Ei bine, nu astfel de doctor, evident.
‎M-am logodit la 36 de ani ‎și el a vrut să întemeieze o familie,
‎dar apoi i s-a oferit o slujbă ‎în Michigan.
‎Au vrut să-mi facă o ofertă, ‎ca soție, dar…
‎Mi-au oferit un contract pe trei ani.
‎Câte cinci și patru cursuri pe semestru, ‎pe nimic.
‎Am încercat o relație la distanță, dar…
‎Când mi-a spus ‎că a cunoscut pe altcineva,
‎nici măcar nu am fost…
‎M-am îngropat în muncă și, la scurt timp,
‎o jumătate de duzină de universități ‎de top mă implorau să vin la ele.
‎Dar prima de la Pembroke a fost…
‎Mi-au dat tot ce voiam,
‎așa că am rămas.
‎Acum, mi-e frică ‎să-mi arăt fața în campus.
‎ȘEFA DE CATEDRĂ ENGLEZĂ LE PUNE ‎PUMNUL ÎN GURĂ STUDENȚILOR DE CULOARE
‎Ați fost pe coperta unui ziar
‎pentru că ați făcut rău ‎unui grup mare de oameni?
‎Pol Pot, Stalin și cu mine. E…
‎Aproape s-a scurs timpul.
‎Și, fiindcă e ședința fiicei dv.,
‎o să trec la ea acum, dacă e în regulă.
‎Sigur că da.
‎Vreți?
‎Ce e?
‎Otravă.
‎Bine.
‎Nu e palpitant, scumpo?
‎Stai, ce e?
‎De fapt, nu vreau să vină Habi.
‎De ce? S-a costumat.
‎Ju Ju!
‎Poți să rămâi un minut?
‎Nu, nu pot.
‎Poftim, scumpo!
‎Ia… Succes la prezentare!
‎Ea e.
‎Există unele citate, ‎ca acesta din Audre Lorde,
‎care sunt atât de cunoscute, ‎încât presupunem că le înțelegem.
‎Dar sunt curioasă să aflu ‎dacă ați avut surprize citind eseul.
‎Sunteți tăcuți.
‎Care e părerea dv. despre ideea aceea?
‎Vreau să o aud pe a voastră. ‎Haideți, spuneți!
‎Universitatea, fiind un bastion ‎al supremației albe,
‎e casa maestrului. ‎Prin urmare, orice e predat sau învățat,
‎astea sunt uneltele lui.
‎Unele femei din academie ‎se prefac că sunt aliate,
‎dar nu fac ce trebuie.
‎Pun câteva femei de culoare ‎în comisii și în programă,
‎se bat pe spate și se șterg pe mâini.
‎Nu e suficient ‎să adaugi câteva persoane de culoare.
‎Da.
‎Încercarea moarte n-are!
‎Ascultați! Nu sunteți lacheul nimănui.
‎- Nu faceți compromisuri, da? ‎- Da!
‎Sunteți un tigru! Intrați! Să vă văd!
‎Arătați-mi!
‎Căcat!
‎- Doamne! ‎- Haideți, tigrule!
‎Îmi pare rău, căutam ‎Biroul de Etică și Conformitate.
‎Sunteți unde trebuie. ‎Am fuzionat cu Titlul IX.
‎Dar…
‎Unde e celălalt coordonator?
‎Sunt doar eu. ‎Un departament cu un angajat.
‎E legat de biroul dv.?
‎Am început să lucrez aici ‎acum 32 de ani, ca profesor asistent.
‎Mi-au oferit 26.000 de dolari.
‎Dar am aflat că John McHale,
‎care a început o dată cu mine ‎și care încă e aici,
‎a primit cu 16.000 mai mult.
‎M-am gândit să spun ceva,
‎dar nu voiam să fiu femeia aia.
‎Am scris o carte despre Chaucer,
‎care a fost prima lectură feministă ‎a „Povestirii târgoveței din Bath”.
‎Dar, la departament, se cerea un voluntar ‎pentru chestii organizatorice
‎și mereu mă puneau pe mine.
‎Sau era nevoie de cineva ‎să găzduiască petrecerea de Crăciun,
‎„Lui Joan îi plac petrecerile. ”
‎E un fapt bine documentat ‎că serviciile departamentale
‎sunt făcute în mod disproporționat ‎de femei.
‎Eu…
‎Am renunțat la cercetare ‎și n-am încercat să devin titulară.
‎Dar vă spun ceva.
‎Asta e ultima picătură. ‎Nu o să privesc cum…
‎Ce rezultat sperați să obțineți?
‎Nu mai e nimeni la Pembroke ‎din cei care erau în anii '80,
‎care ar putea fi tras la răspundere.
‎Avem… arhive vechi, dar nu atât de vechi…
‎Vreau ca cineva să recunoască ‎că s-a întâmplat asta.
‎Eu recunosc.
‎Sună complet ilegal.
‎Altcineva în afară de dv.
‎Ați vorbit cu șeful de catedră?
‎O fac eu.
‎Bravo!
‎Acum?
‎O moțiune de cenzură împotriva ei
‎ar întări ideea ‎că departamentul e în dezordine.
‎- Chiar e sub conducerea ei. ‎- Nu e doar vina ei.
‎- Presupun că ai văzut? ‎- Da.
‎Studenții cer un boicot ‎al departamentului de Engleză.
‎În acest moment, abilitatea noastră ‎de a funcționa ca instituție educațională…
‎Privește afară!
‎Nimeni nu vine la ore. ‎Sunt preocupați cu protestul.
‎Protestul e un semnal de alarmă.
‎Un semnal de alarmă ‎că Ji-Yoon trebuie înlocuită.
‎- Nu se mai înregistrează nimeni. ‎- Nu predau compuneri!
‎După audierea de reziliere,
‎Ji-Yoon va recomanda rectoratului ‎ca Bill să fie concediat,
‎care va anula percepția că poziția ‎departamentului n-a fost fermă.
‎A prins avânt.
‎Vom aștepta să vedem ‎cum merge audierea lui Bill dimineață.
‎Și orice faceți, ar fi bine să aveți ‎sprijinul întregului departament.
‎Au un lucru în favoarea lor.
‎Ați devenit un personaj de scandal. ‎Nimeni nu te apără,
‎nimeni nu te susține când ești așa.
‎Sunt acolo de 25 de ani. Sunt susținut.
‎Șefa catedrei e de partea mea.
‎Ea v-a trimis asta?
‎E doar o formalitate.
‎Ce ar fi să luați loc? ‎Să vă relaxați puțin.
‎Dacă accept o conciliere, ‎parcă aș recunoaște greșeala.
‎Fiica dv. e boboc la Columbia, nu?
‎- Novice. ‎- Novice.
‎Vă veți permite asta fără salariu?
‎Nu-mi permit nici cu salariu.
‎Pot să mă asigur ‎că obțineți ce vi se cuvine.
‎Vă luați o locuință în New York.
‎Dar un oraș nou-nouț? ‎Ce destinații vreți neapărat să vedeți?
‎Mereu am vrut ‎să văd refugiul montan al lui Hitler.
‎O să fiu sinceră cu dv., ‎dle profesor Dobson.
‎Treaba dv. ce faceți.
‎Abilitatea dv. ‎de a vă câștiga traiul e în pericol.
‎Având în vedere că e titular, ‎iată porțiunile care se aplică!
‎„Insubordonare, imoralitate, ‎lipsă de colegialitate,
‎comportament neetic ‎și/sau comportament nepotrivit.”
‎Lipsă de colegialitate? E foarte vag.
‎- Iată cum sugerez să procedăm! ‎- Să procedăm?
‎Veți citi din afidavitul studenților, ‎cu pretinsele fapte…
‎Decanul ar trebui să facă asta.
‎Ar fi mai bine ca decanul Larson, ‎cel care prezidează audierea,
‎să nu prezinte probele.
‎- Ați adunat plângerile elevilor? ‎- Nu le-am tipărit încă.
‎Câte sunt?
‎Destul de multe.
‎Dar am primit și multe încurajări
‎de la studenți influențați ‎de cursurile lui.
‎Asta…
‎Asta a devenit o…
‎o problemă de reputație serioasă.
‎Nu doar pentru Pembroke, ‎ci și pentru tine.
‎Încercăm să creăm o strategie
‎care să îți permită să te raliezi ‎cu studenții, să le câștigi încrederea.
‎Acum, senzația e că îl aperi ‎pe iubitul tău,
‎care a mărșăluit într-o clasă.
‎Ai văzut-o pe Joan?
‎- Am văzut-o la cancelarie cu ceilalți. ‎- Cu cine?
‎Rentz, McHale, Yaz. Aveau o ședință.
‎Ce ședință? Întreaga catedră?
‎Ji-Yoon, a sunat cineva ‎de la ‎New York Times.
‎- Legat de Bill? ‎- Nu, de tine.
‎Vor să-ți ia ‎un interviu legat de pumnul în gură.
‎- Poftim? ‎- Coperta ‎Daily?
‎- Faptul că ai băgat pumnul în gură… ‎- Nu mai spune asta!
‎Nu, stai! Spune cât vrei de mult!
‎Mersi. Dacă o vezi pe Joan, ‎îi spui că o caut?
‎Da. Sigur.
‎Știu că nu ați vrut să spuneți asta, ‎așa cum au interpretat ei.
‎Nu e vina ta.
‎N-ar fi trebuit să o spun.
‎Am scris o declarație pentru Bill. ‎Am vrut să o aveți pentru mâine.
‎Trimite-o comisiei, da?
‎- Am crezut că dv. sunteți comisia. ‎- Direct decanului.
‎Altcuiva decât mie.
‎- Ce părere ai despre profesorul Barron? ‎- Ce e cu el?
‎Ce părere ai să-ți fie el ‎profesor-coordonator?
‎I-am trimis o lucrare în semestrul întâi, ‎ca să văd dacă primesc feedback.
‎Nu mi-a răspuns.
‎Vorbesc eu cu el.
‎Mă puneți pe o barcă de salvare.
‎Pare că e timpul.
‎Dv. aveți una?
‎Ce e, draga mea fată?
‎Auzi.
‎Nu plânge în fața ei!
‎O să o sperii.
‎Nu mi-e frică.
‎Înțelege.
‎Bună!
‎Nu. Îmi pare rău, nu poți. Nu e în regulă…
‎Mi-a luat ceva să-mi fac curaj, așa că…
‎Dar… Stai!
‎Nu te poți așeza!
‎Nu-ți da jos geaca! Stai așa!
‎O secundă. Iisuse!
‎Bine, când pleci, ‎o să ieși pe ușa din spate.
‎Nu, o să pară că n-ai plecat.
‎Vreau să vă întreb ceva ‎și vreau să fiți sincer.
‎Dacă răspunsul e nu… nu o să fie nimic.
‎Sunt destul de în vârstă ‎cât să-ți fiu tată.
‎Și orice crezi că simți pentru mine, nu e…
‎- Sentimentele tale nu-s despre mine. ‎- Stați!
‎Credeți că am venit ca să v-o trag?
‎- Nu. ‎- Fiindcă, fără supărare…
‎Nu.
‎- E… Da. ‎- Da.
‎E o comedie nebunească a erorilor.
‎Da. O să-mi amintesc de clipa asta ‎și o să râd.
‎Da, bine. Deci mai sunteți…
‎Mai sunteți la aceeași editură? ‎The New Press?
‎Mă întrebam ‎dacă ați vrea să citiți primul meu roman.
‎Vreau să i-l trimit eu.
‎Nu eram sigură dacă a rupt legătură ‎cu dv., după toate astea.
‎- Dar… ‎- E de azi?
‎Nu știu. De ieri?
‎- Iisuse! ‎- E pe Twitter.
‎- Trebuie să plec. ‎- Să…
‎Să o las aici? Cartea mea.
‎Se citește repede. Într-o repriză.
‎- Aș vrea să vă aflu părerea. ‎- Mă rog!
‎Dacă întreabă cineva, ‎nu ne-am tras-o, bine?
‎Ai grijă!
‎- Bill. ‎- Bună!
‎Ce se întâmplă? Te-ai înălțat iar?
‎- Rămâi la cină? ‎- Intră! Mișcă!
‎- Nu ești șefa mea! ‎- Ba da.
‎Asta îi spun mereu, dar, din păcate, ‎pentru amândoi, chiar e.
‎- Poate să rămână la cină? ‎- Nu.
‎Strici tot ce e frumos în viață!
‎Nu-i de mirare ‎că nimeni nu s-a căsătorit cu tine.
‎Hei!
‎Bună!
‎Am văzut ‎The Daily.‎ Ești bine?
‎Sunt fața totalitarismului în campus.
‎Nu spune: „Ce e nou?”
‎Mi se spune Hitler,
‎deci nu cred ‎că tu ești fața totalitarismului.
‎Ai câștigat.
‎Spun că doar ai încercat să împaci ‎capra cu varza.
‎Ești dovada vie ‎că întreaga lume n-a luat-o razna.
‎- Nu pot discuta acum. ‎- Te rog! Lasă-mă să termin!
‎M-am întâlnit cu o avocată.
‎Voia să obțin un acord de conciliere. ‎Dacă mă concediază, îi dau în judecată.
‎Așa că i-am cântat în strună.
‎Aș putea să trăiesc la Paris, ‎să produc mari opere de literatură.
‎- Ce mai clișeu! ‎- Dar nu te includea și pe tine.
‎Și m-am întrebat de ce.
‎Doar nu vrei să rămâi, ‎după cum ne-au tratat!
‎Nu pot să fug.
‎Am investit mult aici. Tatăl meu, Ju Ju…
‎În cazul ăsta, plecăm ca o familie.
‎- Îmi place să predau. ‎- Știu. Știu prea bine asta.
‎Asta te-ai născut să faci.
‎Dar sunt și alte universități ‎și vor lupta pentru tine.
‎Nu contează dacă e Paris sau Peoria…
‎Vin după tine.
‎Mă duc oriunde.
‎Doamne! Cât am așteptat clipa asta!
‎Trebuie să te concediez.
‎Trebuie să le recomand rectoratului ‎și consiliului de administrație
‎să te concedieze.
‎Nu am o audiere mâine?
‎S-au coalizat împotriva ta.
‎E o mascaradă de proces.
‎Dar…
‎Când aveai de gând să-mi spui?
‎Nu mi-ai răspuns la telefon.
‎Îi ajuți?
‎Ce… Cum adică?
‎Le aduci dovezi împotriva mea?
‎Studenții mei se întorc asupra mea.
‎Sunt văzută ca un complice.
‎Cui îi pasă de cum ești văzută?
‎Ce-ar fi să mă ajuți făcând ce e bine?
‎De-abia am reușit să ies la mal ‎timp de an și acum tu…
‎E vina ta.
‎Mi-ai ignorat sfaturile ‎care ar fi putut să-i pună capăt
‎și ai continuat să sapi ‎până ne-ai îngropat pe amândoi.
‎Și acum vrei să dai vina pe mine ‎că nu te ajut?
‎O iubesc pe Sharon și mi-e dor de ea
‎și, dacă ar vedea ‎cum te folosești de moartea ei,
‎drept scuză ca să te lași pradă ‎rahatului ăstuia autodistructiv,
‎i-ar fi rușine cu tine.
‎Nu aș fi crezut că ești lacheul decanului.
‎Chiar dacă nu mai vorbești cu mine, ‎tot o să vorbesc cu tine, așa că…
‎Te iubesc.
‎Noapte bună!
‎De ce ești doctor?
‎Pentru că…
‎am vrut să citesc romane ‎și poezii tot timpul.
‎De ce?
‎Ca să încerc să le înțeleg sensul.
‎Dar de ce ești doctor?
‎Niciodată nu ajuți pe nimeni.
‎Fără naziști la Pembroke!
‎E RÂNDUL TĂU PEMBROKE
‎PEMBROKE E COMPLICE
‎Audierea e despre acuzația de demitere ‎a profesorului Bill Dobson.
‎Suntem aici ca să stabilim ‎dacă atitudinea dumitale
‎constituie comportament nepotrivit,
‎conform manualului cadrului universitar.
‎Înainte să ajungem la asta, ‎vrem să-ți dăm ocazia să fii auzit.
‎Să-ți dăm șansa să depui dovezi ‎pentru a nega motivele de concediere.
‎Bine.
‎Fără naziști!
‎Nu le citești?
‎E prea mult. Adică…
‎Nu e o ripostă.
‎Nu vrei să spui nimic?
‎Mă gândeam azi-dimineață…
‎ca să fii profesor de engleză…
‎trebuie să te îndrăgostești de povești,
‎de literatură.
‎Și ce faci când faci asta e…
‎că încerci să vezi lucruri ‎din punctul de vedere al altcuiva.
‎Încerci să ocupi un loc diferit.
‎Și…
‎când ești în mijlocul unei povești, ‎te afli într-o stare a posibilului,
‎spre deosebire de orice stare de opresiune ‎în care ești în viața reală.
‎Textul prinde viață
‎și dansezi și conversezi cu el.
‎Uneori, îți place un poem ‎așa de mult, încât…
‎De fiecare dată când îl citești, ‎înveți ceva nou și te simți transformat.
‎E o relație foarte complicată, dar loială.
‎Bine.
‎Mulțumim pentru prelegere, ‎profesore Dobson.
‎- Ji-Yoon, vrei… ‎- Stai, asta e…
‎Ce facem aici?
‎- Ei bine… ‎- Dacă-l concediem, nu schimbăm nimic.
‎- Când ai fost ultima oară la ore? ‎- Ji-Yoon…
‎Sau ai interacționat personal ‎cu un student?
‎Nu face asta!
‎Nu am nevoie să-mi salvezi reputația.
‎Ji-Yoon, te rog!
‎Oamenii aceia?
‎Sunt studenții noștri.
‎Treaba noastră nu e
‎să-i păcălim, să-i supraveghem ‎sau să-i facem să se dea pe brazdă.
‎Treaba noastră e să le oferim refugiu ‎contra prostiei, să fim sinceri cu ei.
‎Nu. De ce să aibă încredere în noi? ‎Lumea se duce de râpă.
‎Și noi ne facem griji ‎despre fondul de dotare?
‎Despre clasamentul ‎U.S. News & World Report?
‎Dacă voi credeți că Bill e nazist, ‎atunci concediați-l!
‎Dacă sperați că, renunțând la el, ‎veți opri ce se întâmplă afară,
‎ei vor vedea ce faceți.
‎Ce crezi că se va întâmpla ‎când e concediat și nu se schimbă nimic?
‎Ei bine…
‎Conform manualului cadrului universitar, ‎comisia trebuie să fie imparțială…
‎și eu nu sunt.
‎Prin urmare, nu e o procedură corectă.
‎Se aude că ai făcut spectacol.
‎Și Bill?
‎- Nu mai e. ‎- Și tu?
‎Au decis că ar fi de folos, ca să salveze ‎aparențele, să mă demită,
‎dar n-au mai vrut să aibă de-a face ‎cu un proces, așa că, momentan, mai rămân.
‎Nu sărbătoriți toți deodată!
‎Bine. Pas de acțiune privind conducerea.
‎- E vorba despre… ‎- E pasul lui Joan.
‎- Spune! ‎- Nu, nu trebuie să fim primii.
‎E mai bine să începem acum.
‎Ji-Yoon, apreciem ‎că ai fost dispusă să te implici
‎și să conduci corabia asta cu probleme ‎care e departamentul de Engleză.
‎Poftim, metaforă cu corăbii!
‎Dar am ajuns să credem că nu ești ‎cea mai bună persoană care să ne conducă.
‎Propriul nostru domeniu e în joc, ‎atât la universitate,
‎cât și în sens global.
‎Nu avem timp pentru alte greșeli.
‎Solicităm o moțiune de cenzură ‎împotriva prof. Kim ca șefă de catedră.
‎Cine e pentru?
‎Regulamentul intern spune
‎că șeful de catedră nu poate fi revocat ‎prin vot vocal.
‎Trebuie să trecem pe la fiecare.
‎Când nu ești titular, ‎citești regulamentul intern.
‎Evident, eu sunt pentru.
‎McHale?
‎Dar tu, Jim?
‎Votez nu.
‎Eu votez da.
‎Joan, rândul tău.
‎Revino la mine!
‎Din cauza ta suntem aici.
‎Și am îndoieli. Bine?
‎Ești la subsol.
‎Nu, nu pot.
‎Incredibil!
‎- Sunt cu Rentz. ‎- Nu.
‎- Da. ‎- Nu.
‎Da.
‎Asta înseamnă șase pentru și cinci contra.
‎A fost cât pe ce, la mustață.
‎Aș vrea să-i mulțumesc lui Ji-Yoon ‎pentru munca ei
‎și să-mi ofer serviciile de șef interimar.
‎Nu! Votez ca Joan să mă înlocuiască.
‎E o slujbă de rahat, ‎dar măcar o să ai un birou.
‎Cine e pentru Joan ca șefă?
‎„Speranța e ceva cu pene ‎Care-și face cuib în inima-ncercată
‎Și care cântă-o melodie nerostind cuvinte
‎Fără a conteni vreodată
‎Am auzit-o-n cele mai înfrigurate locuri
‎Pe cele mai învolburate mări
‎Dar niciodată când m-am aflat la ananghie
‎Nu mi-a pretins nicio firmitură”
‎Ce credeți…
‎Ce credeți că vrea să însemne
‎că speranța nu i-a pretins ‎nicio firmitură?
‎E o expresie ciudată, nu?
‎Și de ce e speranța ceva cu pene?
‎Plutește, ca o pasăre.
‎Bine.
‎Și de ce spune: ‎„cântă-o melodie nerostind cuvinte”?
‎Poate pentru că speranța arată diferit ‎pentru diferiți oameni.
‎Nu, nu pot…
‎„…și fără de care nu putem trăi.”
‎„Dragostea nu începe ‎și se sfârșește așa cum credem noi.”
‎„Dragostea e o luptă…”
‎Nu poate avea cuvinte…
‎e doar o melodie.
‎Sau poate doar un ritm,
‎un semn de viață.
‎DR. JOAN HAMBLING, ȘEFA DE CATEDRĂ ENGLEZĂ
‎E autentică.
‎Nu veți regreta, promit.
‎De ce a pus atâtea liniuțe?
‎Bună întrebare.
‎E de parcă ar exista ceva între cuvinte,
‎ceva care nu poate fi spus sau articulat.
‎SCUZE DE ÎNTÂRZIERE ‎I-AM ARĂTAT-O EDITORULUI MEU
‎VREA SĂ VORBIȚI IMEDIAT ‎BILL
‎Aceste liniuțe și spații
‎au fost dezbătute de specialiști ‎timp de un secol.
‎Dar voi ce credeți?
‎FELICITĂRI. ‎CU DRAG, JI-YOON
‎IDIOATA RESPONSABILĂ ‎DE AFURISIȚII DE IDIOȚI
‎Gun bae!
‎Arăți bine.
‎Relaxată.
‎Te prinde să nu fii șefă de catedră.
‎Ai de-a face cu prea mulți nenorociți.
‎E ciudat să fii în campus?
‎Puțin.
‎Deci ești putred de bogat ‎sau extrem de bogat?
‎- Care e mai mult? ‎- Cred că putred.
‎Nici una, nici alta.
‎Am refuzat concilierea ‎și mă lupt ca să-mi recapăt slujba.
‎- Știi care sunt șansele tale? ‎- Groaznice.
‎- Păi, îți permiți asta? ‎- Nu.
‎Dacă accept banii, ‎nu mă mai angajează nicio universitate.
‎Și vreau să predau.
‎Și cum te descurci?
‎O mai scot la capăt până vineri.
‎Apoi, îmi iau o slujbă.
‎Am nevoie de o dădacă.
‎Ce s-a întâmplat cu ultima?
‎Ju Ju i-a intrat în telefon ‎și le-a trimis e-mail contactelor ei cu…
‎Nu-ți pot spune ce.
‎- Scuze. ‎- Te rog, nu.
‎Ju Ju asta pare a fi de groază.
‎Îmi pare rău.
‎Cred că-i faci față.
‎Nu ai bani de mine.
‎Plătesc 12 dolari pe oră.
‎- De acord! ‎- Groaznic la negocieri.
‎- Ce? Cincisprezece? ‎- Nu, e prea târziu.
‎- Prea târziu. ‎- Da?
‎- Da. ‎- A fost acum șase secunde.
‎Nu, am bătut palma la 12.
‎- Ăsta e… ‎- Ai bătut palma?
‎E tariful tău.
‎- Iisuse! ‎- Tariful tău e 12.
‎Subtitrarea: Andra Foca