EN NETFLIX-SERIE
Da mamma ble syk, prøvde jeg å lage mat for å hjelpe til.
Men hun sa alltid: "Nei. Gå og studer."
Hun ville ikke at jeg skulle gjøre husarbeid.
Jeg skulle ikke bli husmor. Jeg skulle bli doktor.
Ikke en slik doktor, selvsagt.
Jeg ble forlovet da jeg var 36, og han ville stifte familie,
men så ble han tilbudt jobb ved universitetet i Michigan.
De prøvde å forhandle frem en ansettelse for meg, men…
De tilbød en treårig lektorstilling. Masse jævla undervisning for småpenger.
Vi forsøkte å få til et avstandsforhold, men…
Da han fortalte at han hadde møtt en annen, ble jeg ikke engang…
Jeg begravde meg i arbeid,
og ganske snart var jeg ønsket av et halvt dusin toppuniversiteter.
Men Pembrokes lojalitetsbonus var…
De ga meg alt jeg ville ha,
så jeg ble.
Nå er jeg redd for å vise meg på campus.
ENGELSKFAKULTETETS STYRELEDER GA MINORITETSSTUDENT MUNNKURV
Har du vært på forsiden av en avis for å ha såret en stor gruppe mennesker?
Det er Pol Pot, Stalin og meg. Det er…
Tiden er snart ute.
Siden dette er din datters time, vil jeg snakke med henne nå, om det er ok.
Naturligvis.
-Vil du ha? -Hva er det?
Gift.
Ok.
Er det ikke spennende?
Hva er det?
-Jeg vil ikke at Habi skal være med. -Hvorfor ikke? Han har kledd seg ut.
Ju Ju!
Kan du bli en liten stund?
Nei, jeg kan ikke. Her, kjære.
Ta… Lykke til med presentasjonen.
Der er hun.
"MESTERENS VERKTØY VIL ALDRI DEMONTERE MESTERENS HUS."
Audre Lorde er her et eksempel på sitat alle tror de forstår.
Men jeg er nysgjerrig på om det var overraskede å lese selve essayet.
Dere er så stille.
Hva er dine tanker om dette?
Jeg vil høre deres. Hvem som helst, hopp på.
Universitetet er en bastion for hvitt herredømme, altså mesterens hus.
Så uansett hva man lærer eller underviser, vil det alltid være mesterens verktøy.
Noen kvinner på akademiet later som de er allierte, men de gjør ikke jobben.
De setter et par svarte kvinner i paneler eller i pensum
og klapper seg selv på skulderen.
Det er ikke nok å bare sette inn noen få minoriteter.
Riktig.
Nå får det stå til.
Hør her. Du er ingens lakei.
-Ikke fir på kravene! -Greit!
Du er en tiger! Kom deg inn! Kjør på!
Pokker!
-Herregud. -Kom hit, tiger.
Beklager, jeg lette etter etikk- og etterlevelsekontoret.
Vi har fusjonert med likestillingssenteret.
Men…
Hvor er den andre koordinatoren?
Det er bare meg. Avdelingen består av én person nå.
Er dette om kontoret ditt?
Jeg begynte som universitetslektor her for 32 år siden.
De tilbød meg 26 000 dollar.
Men jeg fant ut at John McHale,
som startet samme år som meg og fortsatt går rundt her,
fikk 16 000 mer.
Jeg tenkte på å si ifra, men jeg ville ikke være den kvinnen.
Jeg skrev en bok om Chaucer
som var den første feministiske tolkningen av "Konen fra Bath".
Men trengte de noen på fakultetet til å ta seg av forefallende oppgaver,
sa de: "Joan kan gjøre det."
Eller om de trengte noen til å arrangere julefesten:
"Joan kan gjøre det. Hun elsker fester. "
Det er veldokumentert at fakultetsoppgaver faller uforholdsmessig mye på kvinner.
Jeg…
Jeg droppet forskningen min og tok aldri doktorgrad.
Men dette er den siste dråpen. Jeg vil ikke sitte og se på…
Hva ønsker du å oppnå?
Ingen som jobbet på Pembroke på 80-tallet er her fortsatt,
de som er ansvarlige for dette.
Arkivene våre går langt tilbake, men jeg vet ikke om de…
Jeg vil at noen skal erkjenne det som skjedde.
Jeg erkjenner det. Det høres ulovlig ut.
Noen andre enn deg.
Har du snakket med styrelederen?
Jeg er med.
Flink jente.
Nå?
Et mistillitsforslag mot henne vil understreke at fakultetet er i uorden.
-Som det er under henne. -Det er ikke Ji-Yoons feil.
-Jeg antar at du har sett dette? -Ja.
Studentene vil boikotte engelskfakultetet.
Vår evne til å fungere som en pedagogisk institusjon er… Se ut.
-Ingen er i timene. De bare protesterer. -Protester sier ifra til systemet.
Om at Ji-Yoon må byttes ut.
-Påmeldingen vil stupe. -Jeg underviser ikke i…
Etter høringen vil Ji-Yoon anbefale til rektoren at Bill blir avskjediget,
som vil endre inntrykket om at reaksjonen vår ikke var sterk nok.
Støtten vokser.
Vi må bare vente og se hvordan høringen utspiller seg i morgen.
Uansett hva dere gjør, bør dere ha hele fakultetets støtte.
Det er i deres favør at du har blitt en skandaløs figur.
Ingen vil forsvare deg, ingen støtter en skandaløs figur.
Jeg har jobbet der i 25 år. Jeg har mye støtte.
-Fakultetets styreleder støtter meg. -Hun som sendte deg dette?
-Det er bare en formalitet. -Sett deg ned og slapp av.
Godtar jeg et forlik, innrømmer jeg å ha gjort noe galt.
Din datter er studine på Columbia?
-Student. -Student.
-Vil du ha råd til det uten lønn? -Jeg har ikke råd til det med lønn.
Jeg kan ordne at du får det du fortjener. Nok til en leilighet i New York.
Hva med en ny by? Hvilke destinasjoner drømmer du om?
Har alltid villet se Hitlers fjellhytte.
Jeg skal være ærlig med deg. Ta det som du vil.
Inntektsgrunnlaget ditt står i fare.
Ved fast ansettelse er dette de aktuelle punktene:
"Ulydighet, umoral, mangel på kollegialitet,
uetisk og utilbørlig adferd."
Mangel på kollegialitet? Det er vagt.
-Slik foreslår jeg at vi spiller. -Spiller?
Du leser fra studenterklæringen om hva som skjedde.
Dekanen burde gjøre det.
Det ville vært bedre om dekanen, som leder høringen,
ikke måtte fremlegge bevisene.
-Har du samlet elevklagene? -Jeg har ikke skrevet dem ut.
Hvor mange er det?
Ganske mange.
Bill har også mottatt sterk støtte
fra studenter han har inspirert med sin undervisning.
Dette…
Dette har blitt et…
Et alvorlig omdømmeproblem.
Ikke bare for Pembroke, men for deg personlig.
Vi forsøker å lage et narrativ som lar deg få tilbake studentenes tillit.
Akkurat nå er oppfatningen at du forsvarer kjæresten din
som nazimarsjerte i klasserommet.
Har du sett Joan?
-Hun var i fellesrommet med de andre. -De andre?
-Rentz, McHale, Yaz. De var i et møte. -Hvilket møte? Hele fakultetet?
Det ringte noen fra New York Times.
-Om Bill? -Nei, om deg.
De vil intervjue deg om munnkurven.
-Hva? -Forsiden av Daily?
-Munnkurven du ga… -Slutt å si munnkurv!
Nei. Si det så mye du vil.
Takk. Om du ser Joan, si at jeg ser etter henne.
Det skal jeg.
Jeg vet at du ikke mente det slik de vinklet det.
Ikke din feil.
Jeg burde ikke ha sagt det.
Jeg skrev en støtteerklæring for Bill. Jeg ville gi den til deg før i morgen.
Gi den til komiteen, ok?
-Jeg trodde du var komiteen. -Direkte til dekanen. Noen andre enn meg.
-Hva synes du om professor Barron? -Hva med ham?
Hva tenker du om at han tar over som veilederen din?
Jeg sendte ham noe første semester for å se om han ga meg tilbakemelding.
-Fikk aldri svar. -Jeg skal snakke med ham.
-Du gir meg en livline. -Det føles som det er på tide.
Har du en?
Hva er det, vennen?
Hei.
Ikke gråt foran henne. Det vil skremme henne.
Jeg er ikke redd.
Hun forstår.
Hei.
Nei. Beklager, du kan ikke. Det er ikke greit…
Jeg måtte ta mye mot til meg, så…
Men… Vent.
Du kan ikke sitte der. Ikke ta av deg jakken. Vent.
Vent litt. Herregud.
Når du drar, må du gå ut bakdøren. Nei, da ser det ut som du aldri dro.
Jeg vil bare be om et ærlig svar på noe.
Hvis svaret er nei, så går det helt fint.
Ok, hør her. Jeg er gammel nok til å være faren din.
Og uansett hva det er du tror at du føler… Følelsene dine handler ikke om meg.
Vent. Tror du at jeg kom hit for å knulle deg?
-Nei. -Ikke vondt ment, men…
Ja, nei.
-Det er… Ja. -Ja.
Dette er som en forviklingskomedie.
Ja. Jeg kommer til å se tilbake på dette og le.
Ja, ok. Har du fortsatt samme forlegger? The New Press?
Jeg lurte bare på om du vil lese min første roman.
Jeg skal sende den til dem. Jeg visste ikke om de hadde brutt med deg.
-Men… -Er denne fra i dag?
Jeg vet ikke helt. Fra i går?
-Pokker. Jeg må dra. -Det er på Twitter.
Skal jeg bare legge boken min her? Du leser den sikkert ferdig på en økt.
-Jeg vil gjerne høre tankene dine. -Samme det.
Hvis noen spør, så knullet vi ikke.
Forsiktig.
-Bill! -Hei.
Hva skjer? Har du blitt høyere igjen?
-Kan du bli til middag? -Gå inn. Kom igjen.
-Du er ikke sjefen min. -Jo.
Jeg pleier å si det samme, men dessverre gjelder det oss begge.
-Kan han bli til middag? -Nei.
Du tar bort alt som er godt i livet!
Ikke rart at ingen vil gifte seg med deg!
Hei.
Jeg så Daily. Går det bra?
Jeg er totalitarismens ansikt på campus. Ikke si: "Hva annet er nytt?"
Jeg blir kalt Hitler, så du får ikke være totalitarismens ansikt.
Du vinner.
Jeg vet at du bare prøvde å gjøre alle fornøyd.
Du er bevis på at hele verden ikke har blitt gal.
-Jeg kan ikke ha denne samtalen. -La meg fullføre.
Jeg møtte en advokat. Hun snakket om at jeg kunne få et forlik.
Sparker de meg, kan jeg saksøke. Jeg tenkte på det.
Jeg kan bo i Paris og skrive store litteraturverk.
-Det er en klisjé. -Det inkluderte ikke deg.
Så tenkte jeg: "Hvorfor ikke?"
Vil du bli her etter måten de behandlet oss på?
Jeg kan ikke bare stikke av.
-Jeg har alt her. Faren min, Ju Ju… -I dette scenarioet er vi en familie.
-Jeg elsker å undervise. -Det vet jeg.
Det er det du ble født til å gjøre.
Men det finnes andre universiteter, og de vil slåss om deg.
Spiller ingen rolle om det er Paris eller Peoria.
Jeg følger deg.
Hvor som helst.
Herregud. Jeg har ventet lenge på dette.
Jeg må sparke deg.
Jeg må anbefale til rektor og forstanderskapet at de sparker deg.
-Har jeg ikke en høring i morgen? -De samler seg mot deg.
Det er en kenguru-domstol.
Men…
Når skulle du fortelle meg det?
Du har ikke ringt meg tilbake.
-Hjelper du dem? -Hva mener du?
Skal du legge frem bevis mot meg?
Studentene mine vender seg mot meg. Jeg blir sett på som medskyldig.
Hvem bryr seg om hvordan du blir sett?
Hva med å hjelpe meg ved å gjøre det rette?
Jeg har vært på felgen i et år, og nå skal du…
Du gjorde dette. Du ignorerte alle rådene mine,
og du fortsatte å grave til du begravde oss begge.
Og nå beskylder du meg for at jeg ikke hjalp deg?
Jeg brydde meg om Sharon.
Om hun kunne se hvordan du bruker hennes død
som unnskyldning for å hengi deg til dette selvdestruktive tullet,
ville hun skammet seg over deg.
Hadde aldri trodd at du var dekanens lakei.
Selv om du ikke snakker med meg, vil jeg snakke med deg, så…
Glad i deg. God natt.
Hvorfor er du doktor?
Fordi…
Jeg ville lese bøker og dikt så lenge jeg kunne.
Hvorfor?
For å prøve å forstå hva de betyr.
Men hvorfor er du doktor? Du hjelper aldri noen.
Ingen nazister på Pembroke!
DERES TREKK, PEMBROKE
PEMBROKE ER MEDSKYLDIG
Dette er Bill Dobsons drøftelsesmøte.
Vi er her for å avgjøre om oppførselen din kan anses som utilbørlig adferd,
som definert i fakultetshåndboken.
Før vi kommer til det, vil vi gi deg en mulighet til å bli hørt.
En sjanse til å fremlegge bevis for å tilbakevise oppsigelsesgrunnlaget.
Ok.
Nazister må bort!
-Skal du ikke lese det? -Det er for langt. Jeg mener…
Det er ikke en innsigelse.
Skal du ikke si noe?
I morges tenkte jeg…
…at for å være engelsklærer…
…må man forelske seg i fortellinger, i litteratur.
Og det innebærer at du alltid forsøker å se ting fra en annens synspunkt.
Du forsøker å okkupere et annet rom.
Og…
…når man er midt i en fortelling, er alle muligheter åpne,
i motsetning til den begrensede tilstanden man egentlig befinner seg i.
Teksten er noe levende, en dans, en kontinuerlig samtale.
Noen ganger elsker man et dikt så mye at hver gang man leser det,
lærer man noe nytt og føler seg forvandlet av det.
Det er et veldig komplisert, men trofast forhold.
Ok. Takk for forelesningen, professor Dobson.
-Ji-Yoon, vil du… -Vent, det er…
Hva driver vi med?
-Vel… -Å sparke ham vil ikke endre kulturen her.
-Når var du sist i et klasserom? -Ji-Yoon…
-Eller snakket med en elev? -Ikke gjør dette.
-Du trenger ikke redde ryktet mitt. -Vær så snill.
De der ute?
De er studentene våre.
Vår jobb er ikke å lure dem, styre dem eller få dem til å oppføre seg.
Vår jobb er å tilby tilflukt fra pisspreiket, å være ærlige med dem.
Hvorfor skulle de stole på oss?
Verden brenner, og vi bekymrer oss for donasjoner
og rangeringen i U.S. News & World Report.
Om dere tror at Bill er nazist, så for all del, spark ham.
Er det bare et forsøk på å temme det som foregår utenfor,
så vil de gjennomskue det.
Hva vil skje når han får sparken og ingenting annet endrer seg?
Ifølge fakultetshåndboken skal dette være et upartisk panel…
…og det er ikke jeg.
Derfor er ikke dette en rettferdig prosedyre.
De sier det var litt av en forestilling.
Og Bill?
-Han er borte. -Og du?
De bestemte seg for at det kunne være nyttig å fjerne meg,
men de ville unngå et nytt søksmål, så dere må holde ut med meg enn så lenge.
Dere trenger ikke juble sånn.
Ok. Første punkt omhandler ledelse. Dreier dette seg om…
Det er Joans sak også.
-Få høre. -Nei, ikke først.
Det er best at vi er først.
Vi setter pris på din vilje
til å styre det urolige fartøyet kalt engelskfakultetet.
Her kommer skipmetaforene.
Men vi føler ikke lenger at du er den beste til å lede oss.
Feltet vårt står på spill, både innenfor universitetet
og i kulturen som sådan. Vi har ikke tid til flere feiltrinn.
Vi krever en mistillitsavstemning om professor Kim som styreleder.
Alle for?
Styreleder kan ikke fjernes ved håndsopprekning ifølge vedtektene.
Vi må ha muntlig avstemning. Er man ikke ansatt, leser man vedtektene.
Jeg er åpenbart for.
McHale?
-Hva med deg, Jim? -Jeg stemmer nei.
Jeg stemmer ja.
-Joan, din tur. -Kom tilbake til meg.
-Vi er her fordi du støttet dette. -Og jeg tviler. Ok?
Du er i kjelleren.
-Jeg kan ikke gjøre det. -Utrolig.
-Jeg støtter Rentz. -Nei.
-Ja. -Nei.
Ja.
Det er seks for og fem mot.
Det var jevnt, en ekte thriller.
Jeg vil takke Ji-Yoon for innsatsen og foreslå meg selv som midlertidig leder.
Ikke faen. Jeg stemmer for Joan.
Det er en drittjobb, men den har et kontor.
Alle de som er for Joan som leder.
"Håp er en ting med fjær Som slår i hjertet ned
Og synger en tone uten ord Og holder trutt frem med det
Jeg hørte det på ville hav Og på den frosne vei
Men aldri i den ytterste nød
Tagg det et korn fra meg"
Hva tror dere…
Hva tror dere hun mener når hun sier at håpet aldri tagg henne om et korn?
Det er en rar formulering, ikke sant? Og hvorfor er håp en ting med fjær?
Det er luftbåret, som en fugl.
Bra.
Hvorfor beskriver hun sangen som en tone uten ord?
Kanskje fordi håpet er ulikt for alle.
Nei, jeg kan ikke…
…og vet at vi ikke kan leve i.
Kjærligheten begynner ikke og slutter slik vi tror.
Kjærlighet er en kamp…"
Som ikke kan ha spesifikke ord…
…bare en melodi.
Eller kanskje bare en rytme, noe levende.
DR. JOAN HAMBLING, STYRELEDER ENGELSKFAKULTETET
Hun er ekte vare.
Du vil ikke angre, jeg lover.
-Hvorfor bruker hun så mange bindestreker? -Godt spørsmål.
Det er som om det er noe mellom ordene hun ikke sier eller klarer å formulere.
JEG VISTE DEN TIL FORLEGGEREN MIN HUN VIL SNAKKE SÅ FORT SOM MULIG
Bindestrekene og hullene har vært gjenstand for debatt i et århundre.
Men hva er deres tanker?
GRATULERER. KJÆRLIG HILSEN JI-YOON
JÆVELEN SOM BESTEMMER OVER DERE JÆVLA JÆVLER
Gun bae.
Du ser godt ut. Avslappet.
-Å ikke være styreleder kler deg. -Det er for mange drittsekker å lede.
Føles det rart å være på campus?
Litt.
Er du steinrik eller stinkende rik?
-Hvilken er mest? -Steinrik, tror jeg.
Ingen av delene.
Jeg avviste forliket og kjemper for å få jobben tilbake.
-Vet du hva oddsen er? -Elendig.
-Har du råd til dette? -Nei.
Om jeg tok forliket, ville ingen ansatt meg igjen.
Og jeg vil undervise.
-Hvordan skal du overleve? -Jeg har så jeg klarer meg til fredag.
-Da skal jeg skaffe meg en jobb. -Jeg trenger barnevakt.
Hva skjedde med den forrige?
Ju Ju brøt seg inn på telefonen hennes og sendte alle kontaktene noe unevnelig.
-Beklager. -Ikke.
Ju Ju høres ut som et mareritt.
Beklager.
-Jeg tror du kan takle henne. -Du har ikke råd meg.
Tolv dollar i timen?
-Avtale. -Elendig til å forhandle.
-Hva? Femten? -Det er for sent.
-For sent? -Ja.
-Det er snakk om seks sekunder. -Jeg låste deg på tolv.
-Det er… -Du låste meg?
Det er prisen din.
-Herregud! -Du får tolv.
Tekst: Silvia Alstad