EN NETFLIX-SERIE
Da min mor var syg, prøvede jeg at lave mad.
Men hun sagde altid: "Nej. Pas dine studier."
Jeg måtte aldrig lave noget husmoragtigt.
Jeg skulle ikke være husmor. Jeg skulle være doktor.
Ikke den her type doktor.
Jeg blev forlovet, da jeg var 36, og han ville starte en familie,
men så fik han et job i Michigan.
De forsøgte at skaffe mig et kone-job…
De tilbød en treårig lærerkontrakt.
Helvedes mange kurser og en latterlig løn.
Vi prøvede med et langdistanceforhold, men…
Da han fortalte mig, at han havde fundet en anden, var jeg ikke engang…
Jeg begravede mig i mit arbejde, og snart havde jeg
et halvt dusin universiteter, der bad mig om at søge.
Men Pembrokes tilbud var…
De gav mig alt, jeg ønskede,
så jeg blev.
Nu tør jeg ikke vise mig på campus.
INSTITUTLEDER GIVER FARVEDE STUDERENDE MUNDKURV PÅ
Har du været på forsiden, fordi du har påført en stor gruppe mennesker skade?
Det er ligesom Pol Pot og Stalin og mig.
Tiden er snart gået.
Og da det er din datters tid, går jeg videre til hende nu.
Selvfølgelig.
-Vil du have noget? -Hvad er det?
Gift.
Allright.
Er det ikke spændende, skat?
Hvad nu?
-Jeg vil ikke have Habi med. -Hvorfor? Han har jo klædt sig ud.
Ju Ju!
Kan du blive i et øjeblik?
Nej, det kan jeg ikke.
Her, skat.
Tag… Held og lykke med fremlæggelsen.
Det er hende.
Der er nogle citater, som det her af Audre Lorde,
der er så velkendte, at vi antager, vi forstår dem.
Men jeg er nysgerrig efter at høre, om det overraskede jer at læse essayet.
I er så stille.
Hvad mener du selv?
Jeg vil høre jeres mening. Kom nu.
Universitetet er det hvide overherredømmes bastion, så det er mesterens hus.
Derfor er alt det, der læres eller undervises, mesterens redskaber.
Nogle kvinder på akademiet lader, som om de er allierede, men løser ikke opgaven.
De lader et par sorte kvinder indgå i paneler eller pensum, og det er så det.
Det er ikke nok at snige nogle enkelte farvede mennesker ind.
Nemlig.
Nå, nu prøver jeg.
Hør her. Du er ikke nogens lakaj.
-Du tager ingen fanger, vel? -Ja!
Du er en tiger! Kom så!
Kom så!
Pis!
-Åh gud. -Kom her, tiger.
Undskyld, jeg leder efter etik og rådgivning.
Det er her. Vi fusionerede med Ligestilling.
Men…
Hvor er den anden koordinator?
Det er mig. Afdelingen har kun en ansat.
Er det stadig om dit kontor?
Jeg blev ansat som undervisningsassistent for 32 år siden.
De tilbød mig 26.000 dollars.
Men jeg fandt ud af, at John McHale, der begyndte det samme år som mig,
og som stadig er her, fik 16.000 mere.
Jeg overvejede at påpege det, men jeg ville ikke være den kvinde.
Jeg skrev en bog om Chaucer,
som var den første feministiske udlægning af "Enken fra Bath."
Men når instituttet manglede en frivillig til fakultetsrådet, var det:
"Det kan Joan klare."
Eller når de manglede en vært til den årlige fest:
"Det er lige Joan."
Det er dokumenteret, at den type opgaver oftest tilfalder kvindelige ansatte.
Jeg…
Jeg droppede min forskning og søgte aldrig et fuldt lektorat.
Men hør her.
Nu er det altså nok. Jeg finder mig ikke bare i…
Hvilket resultat håber du på her?
Der er ingen tilbage, der arbejdede på Pembroke i 80'erne,
som kan stilles til ansvar.
Optegnelserne går langt tilbage, men jeg ved ikke…
Jeg ønsker, at nogen anerkender det, der skete.
Jeg anerkender det.
Det lyder komplet ulovligt.
En anden end dig.
Har du talt med institutlederen?
Jeg gør det.
Dygtig pige.
Lige nu?
Et mistillidsvotum til hende som leder understreger instituttets problemer.
-Som skyldes hende. -Det er ikke udelukkende Ji-Yoon.
Har du set det? De studerende opfordrer til boykot af engelskinstituttet.
Lige nu er vores evne til at fungere som pædagogisk institution… Se dem lige.
De dropper timerne for at demonstrere.
Demonstrationer råber systemet op.
-Om at Ji-Yoon skal udskiftes. -Vi får jo ingen tilmeldinger.
Efter afskedigelseshøringen anbefaler Ji-Yoon, at Bill bliver afskediget,
hvilket vil ændre opfattelsen, at vores reaktion var for svag.
-Det her går over gevind. -Vent nu, til Bills høring er overstået.
Og uanset hvad I gør, må I sikre jer hele instituttets opbakning.
De har en fordel her.
Du er blevet en skandaløs figur. Ingen forsvarer dig.
Ingen ønsker at støtte en skandaløs figur.
Efter 25 år mangler jeg ikke støtte. Institutlederen bakker mig op.
-Er det hende, der sendte dig det? -Det er proforma.
Sæt dig nu lige ned og slap lidt af.
Indgår jeg forlig, indrømmer jeg, at jeg begik en fejl.
-Din datter er studine på Columbia, ikke? -Studerende.
-Har du råd til det uden løn? -Jeg har ikke råd til det med løn.
Jeg kan skaffe dig det, du har krav på. Køb en lille lejlighed i New York.
Eller en anden by. Hvilke steder har du på træskolisten?
Jeg ville gerne se Hitlers bjerghytte.
Jeg vil være helt ærlig, lektor Dobson. Tag det, som du vil.
Din evne til at tjene penge er i fare.
Da han er fastansat, er det følgende punkter, der gælder:
"Ulydighed, umoralsk optræden, mangel på kollegialitet,
uetisk opførsel og/eller upassende adfærd."
-Manglende kollegialitet? Det er vagt. -Jeg foreslår, at vi gør følgende.
-Du læser de studerendes erklæring højt. -Det bør dekanen gøre.
Det er bedre, at dekan Larson, der leder høringen,
ikke også fremlægger beviserne.
-Har du samlet klagerne? -Jeg har ikke udskrevet dem.
Hvor mange er der?
Ret mange. Men jeg har også modtaget breve, der støtter Bill.
Fra studerende, hans undervisning har påvirket.
Det her…
Det her er blevet… en alvorlig sag om omdømme.
Ikke kun for Pembroke, men også for dig personligt.
Vi forsøger nu at skabe et narrativ,
der gør det muligt for dig at genvinde dine studerendes tillid.
For lige nu er opfattelsen, at du forsvarer din kæreste,
der gik strækmarch i klasseværelset.
Har du set Joan?
-Hun er i loungen med de andre. -De andre?
-Rentz, McHale, Yaz. De holdt møde. -Hvilket møde? Hele instituttet?
Ji-Yoon, en fra New York Times har lige ringet.
-Om Bill? -Nej, om dig.
De vil interviewe dig om det med mundkurven.
-Hvad? -The Dailys forside?
-Den mundkurv… -Hold op med at sige "mundkurv".
Vent, nej. Sig lige, hvad du vil.
Tak. Sig til Joan, at jeg leder efter hende.
Det skal jeg nok.
Jeg ved, du ikke mente det, som de fortolkede det.
Ikke din skyld.
Jeg skulle ikke have sagt det.
Jeg skrev en støtteerklæring til Bill. Jeg ville sikre, du fik den før i morgen.
Send den til komiteen, okay?
-Er du ikke komiteen? -Bare… direkte til dekanen.
En, der… ikke er mig.
-Hvad synes du om lektor Barron? -Hvad mener du?
Hvad siger du til at få ham som vejleder?
Jeg skrev til ham i første semester for at få noget feedback.
-Jeg fik aldrig svar. -Jeg taler med ham.
-Du sætter mig på en redningsbåd. -Jeg tror, det er på tide.
Har du en?
Hvad er der, skat?
Så…
Græd ikke foran hende.
Det skræmmer hende.
Jeg er ikke bange.
Hun forstår.
Hejsa.
Nej. Undskyld, det går ikke. Du kan ikke…
Det krævede mod at komme her, så…
Men, vent…
Du må ikke sidde der. Tag ikke jakken af. Vent.
Lige et øjeblik. I guder.
Okay, når du går, tager du bagdøren.
Nej, så tror folk, du stadig er her.
Jeg vil spørge om noget, og du skal være ærlig.
Hvis svaret er nej, så kan jeg godt klare at høre det.
Hør, jeg er gammel nok til at være din far.
Og hvad end du tror, du føler for mig, så handler det ikke…
Øjeblik. Tror du, jeg kom for at kneppe dig?
-Nej. -Ikke for at fornærme dig, men…
Okay, ja.
-Det er… -Ja.
Sikke en skør misforståelse.
Ja, det er et øjeblik, jeg kan grine af senere.
Ja, okay. Så du er stadig hos det samme forlag, ikke? The New Press?
Jeg ville høre, om du ville overveje at læse min første roman.
Jeg sender den til dem.
Men jeg vidste ikke, om de havde kappet alle bånd til dig.
-Er den avis fra i dag? -Ja, eller måske fra i går?
-Åh gud. -Det står på Twitter.
-Jeg må gå. -Skal jeg efterlade den her?
Min bog? Den er hurtigt læst. Du kan gøre det ud i en køre.
-Jeg vil gerne høre dine kommentarer. -Ja, ja.
Hvis nogen spørger, har vi ikke kneppet, okay?
Forsigtig nu.
-Bill! -Hej med dig.
Hvad sker der? Er du blevet højere?
-Bliver du og spiser? -Gå ind. Nu.
-Du bestemmer ikke over mig. -Jo, jeg gør.
Jeg siger det samme, men desværre er det hende, der bestemmer.
-Må han blive til middag? -Nej.
Du suger alt godt ud af livet!
Intet under at ingen ville giftes med dig!
Så, du.
Hej.
Jeg så The Daily. Er du okay?
På campus er jeg totalitarismens ansigt. Ingen kvikke bemærkninger, tak.
Folk kalder mig Hitler, så du er næppe totalitarismens ansigt.
Du vinder.
Jeg ved, du prøvede at finde en balance.
Du er beviset på, at hele verden ikke er sindssyg.
-Jeg kan ikke tale med dig nu. -Hør mig lige færdig.
Min advokat havde en plan for, hvordan jeg kunne indgå forlig.
Fyrer de mig, kan jeg sagsøge. Jeg tænkte over det.
Jeg kunne bo i Paris og skrive gode litteraturværker.
-Det er en kliché. -Det inkluderede ikke dig.
Så tænkte jeg: "Hvorfor ikke?"
Du vil vel ikke blive her efter den behandling?
Jeg kan ikke bare stikke af.
Jeg har forpligtelser her. Min far, Ju Ju…
I dette scenarie er vi en familie.
-Jeg elsker stadig at undervise. -Det ved jeg.
Det er det, du er født til.
Men der er andre universiteter, og de vil slås om dig.
Det er lige meget, om det er Paris eller Peoria.
Jeg følger dig.
Hvor som helst.
Åh gud. Jeg har ventet så længe på det.
Jeg må fyre dig.
Min anbefaling til rektor og bestyrelsen skal være, at de fyrer dig.
-Skal jeg ikke til høring i morgen? -De gør samlet front.
Afgørelsen er truffet.
Men hvornår… ville du fortælle mig det?
Du ringede ikke tilbage.
Hjælper du dem?
Hvad mener du?
Fremlægger du beviser mod mig?
Mine studerende vender sig imod mig. Jeg bliver set som medskyldig.
Det er sgu da lige meget! Hvad med at hjælpe mig ved at gøre det rigtige?
Jeg har holdt fast med det yderste af neglene i et år, og nu har du…
Du er skyld i det her. Du ignorerede alle mine gode råd.
Du blev ved med at grave, indtil du begravede os begge.
Og nu beskylder du mig for ikke at hjælpe dig?
Jeg elsker og savner Sharon,
og kunne hun se, hvordan du bruger hendes død
som undskyldning for ar gøre alt det selvdestruktive pis,
ville hun skamme sig over dig.
Jeg troede ikke, du var dekanens lakaj.
Selvom du ikke vil tale med mig, taler jeg stadig til dig, så…
Jeg elsker dig.
Godnat.
Hvorfor er du doktor?
Fordi…
Jeg ville læse romaner og digte, så længe jeg kunne.
Hvorfor det?
For at prøve at forstå dem.
Men hvorfor er du doktor?
Du hjælper jo aldrig nogen.
Ingen nazister på Pembroke!
JERES TRÆK, PEMBROKE
PEMBROKE ER MEDSKYLDIG
Dette er en afskedigelseshøring for Bill Dobson.
Vi er her for at fastslå, om den adfærd, du har udvist,
udgør upassende opførsel, som det defineres i fakultetshåndbogen.
Før vi går i gang, har du mulighed for at blive hørt.
En chance for at fremlægge beviser, der forhindrer en afskedigelse.
Okay.
Nazister ud!
-Vil du ikke læse den højt? -Den er for lang. Jeg mener…
Det er ikke en tilbagevisning.
Har du intet at sige?
I morges tænkte jeg på…
For at være engelsklærer
skal man forelske sig i historier, i litteratur.
Og det, man gør, når man gør det,
er altid at prøve at se ting fra en andens synspunkt.
Man prøver at indtage et andet rum.
Og…
…når man er midt i en historie, føler man mulighederne.
I modsætning til den undertrykkelse man møder i virkeligheden.
Teksten er en levende ting.
Det er en dans, en løbende samtale, man har med den.
Nogle gange elsker man et digt så højt, at man, hver gang man læser det,
lærer noget nyt og føler sig forvandlet af det.
Det er et meget kompliceret, men trofast forhold.
Okay.
Tak for forelæsningen, lektor Dobson.
-Ji-Yoon, vil du… -Vent, det er…
Hvad har vi gang i?
Tja…
At fyre ham ændrer ikke kulturen her. Hvornår var du sidst i et klasseværelse?
-Ji-Yoon… -Hvornår har du talt med en studerende?
Gør det ikke.
Du behøver ikke redde mit ry.
-Ji-Yoon, lad nu være. -De mennesker?
De er vores studerende.
Vores job er ikke at narre dem, styre dem eller få dem til at falde til patten.
Vores job er at tilbyde beskyttelse mod det lort og at være ærlige.
Hvorfor skulle de stole på os? Verden står i brand.
Og vi bekymrer os kun om finansiering? Om placeringen i U.S. News & World Report?
Hvis du mener, at Bill er nazist, så fyr ham.
Hvis du håber, at den fyring stopper det, der foregår udenfor,
så gennemskuer de det straks.
Hvad sker der, når han bliver fyret, og intet andet ændrer sig?
Tja…
Ifølge fakultetshåndbogen skal det her være et uvildigt panel.
Det er jeg ikke.
Derfor er det ikke en retfærdig høring.
Det var vist lidt af et cirkus.
Og Bill?
-Han er ude. -Hvad med dig?
De besluttede, at det ville se bedst ud, hvis de fyrede mig,
men de ønskede ikke endnu en retssag, så I hænger på mig indtil videre.
Styr lige jeres begejstring.
Okay. Punkt vedrørende lederskab.
-Er det… -Det er faktisk Joans punkt.
-Sig frem. -Det behøver ikke være først.
Jo, det er nok bedst.
Ji-Yoon, vi værdsætter din vilje til styre det urolige fartøj, instituttet udgør.
Skibsmetaforer igen.
Men vi mener ikke, du er den bedste til opgaven.
Hele vores felt er i fare, både her på universitetet og i kulturen.
Vi tåler ikke flere uheld.
Vi kræver afstemning om et mistillidsvotum til professor Kim som institutleder.
Hvem stemmer for?
Ifølge vedtægterne kan det ikke afgøres ved håndsoprækning.
Alle skal sige noget. Når man ikke er fastansat, læser man vedtægterne.
Jeg stemmer for.
McHale?
Hvad med dig, Jim?
-Jeg stemmer nej. -Jeg stemmer ja.
-Joan? -Vend tilbage til mig.
-Vi er her, fordi du støttede forslaget. -Og nu er jeg i tvivl, okay?
Du sidder i kælderen.
Nej, det kan jeg ikke.
Utroligt!
-Jeg holder med Rentz. -Nej.
-Ja. -Nej.
Ja.
-Det er seks for og fem imod. -Det var tæt løb.
Jeg vil gerne takke Ji-Yoon for indsatsen og tilbyde at overtage hendes post.
Fuck nej. Jeg stemmer på Joan.
Det er et lortejob, men der følger et kontor med.
Hvem stemmer for Joan?
"Håb er den ting med fjer
Der bor i sjælen
Og synger melodien uden ordene
Og aldrig standser helt
Jeg har hørt den i det koldeste land
Og på det mærkeligste hav
Men selv når alt så værst ud
Bad det mig aldrig om en krumme"
Hvad tror I…
Hvad mener hun, når hun siger, at håbet aldrig har bedt om en krumme?
Det er et underligt udtryk, ikke? Og hvorfor er håb "den ting med fjer"?
Det er luftbåret som en fugl.
Godt.
Hvorfor beskriver hun sangen som "en melodi uden ordene"?
Måske fordi håbet aldrig har samme udtryk.
Nej, jeg kan ikke…
"…og ved, vi ikke kan leve i."
"Kærlighed begynder og slutter ikke, som vi tror. Kærlighed er en kamp…"
Det kan ikke beskrives med ord…
…kun en melodi.
Eller måske kun et beat, et tegn på liv.
DR. JOAN HAMBLING, INSTITUTLEDER FOR ENGELSK
Hun er den ægte vare.
Det vil du ikke fortryde.
-Hvorfor bruger hun alle de streger? -Godt spørgsmål.
Det er næsten, som om der er noget mellem de ord,
hun ikke siger eller kan artikulere.
JEG HAR VIST DET TIL MIN REDAKTØR
HUN VIL TALE MED DIG
Men disse streger og huller
har været genstand for videnskabelig debat i et århundrede.
Men hvad tror I?
TILLYKKE. KÆRLIG HILSEN, JI-YOON
RØVHULLET, DER BESTEMMER OVER ALLE JER ANDRE RØVHULLER
Gun bae.
Du ser godt ud. Afslappet.
-Det klæder dig ikke at være leder. -Der var for mange røvhuller.
Er det underligt at være på campus?
Lidt.
Er du stenrig eller stinkende rig?
-Hvad er bedst? -Stenrig, tror jeg,
Jeg er ikke rig.
Jeg afviste forliget og kæmper for at få mit job tilbage.
-Ved du, hvad dine odds er? -Forfærdelige.
-Har du råd til det? -Nej.
Indgår jeg forlig, vil ingen universiteter hyre mig.
Og jeg vil undervise.
-Hvor vil du få pengene fra? -Jeg har, så jeg kan klare mig til fredag.
-Jeg finder et job. -Jeg mangler en babysitter.
Hvad blev der af den sidste?
Ju Ju hackede hendes telefon og sendte alle hendes kontakter noget…
Noget ubeskriveligt.
-Undskyld. -Stop.
Den Ju Ju lyder som et rigtigt mareridt.
Undskyld.
-Du kan godt klare hende. -Du har ikke råd til mig.
-Jeg betaler 12 dollars i timen. -Aftale.
-Du er så dårlig til at forhandle. -Hvad? 15?
-Nu er det for sent. -For sent?
-Ja. -Der gik seks sekunder.
-Nej, aftalen var 12. -Aftalen?
-Det er din pris. Du får 12. -Jøsses!
Tekster af: Nanette Skjødt Sørensen