‎UN SERIAL NETFLIX
‎Așa.
‎Nu spune nimic provocator!
‎Nu o să fac de râs Patria.
‎Ai idee în ce rahat ești?
‎Știi de câte ori am dat de belea?
‎De data asta, e doar ceva stupid.
‎- Trebuie să iei o în serios. ‎- O iau. O să o iau.
‎Ce se petrece aici?
‎Ți-am zis să te aranjezi.
‎M-am lăsat așa pentru că-mi place ‎când o faci tu.
‎Miroși bine.
‎Te rog, fii receptiv ‎la ce au de zis, bine?
‎Da, nu o să validez ‎absurditatea acestei proceduri.
‎Nu sunt nazist.
‎Dar poți să glumești despre naziști?
‎Nu, dar odată, doi naziști au intrat ‎într-un bar…
‎Avem un protocol clar ‎pentru o astfel de situație.
‎Voi doi o să scrieți o declarație ‎prin care o să vă cereți scuze,
‎apoi o publicăm ‎pe toate platformele relevante.
‎Scuze, cum te numești?
‎- Ronny. ‎- Da, el e Ronny.
‎Ronny. E directorul de comunicare.
‎Unii îi spun managementul crizelor ‎sau al reputației.
‎Nu scriu la comun.
‎Cum să rezolvăm situația?
‎- O să le vorbesc. ‎- Cu cine?
‎- „Cui”. ‎- „Cui”.
‎Studenților.
‎- Nu. ‎- Nu te-aș sfătui.
‎Sunt titular.
‎Nu mă puteți constrânge la propriul curs ‎sau exprimarea mea în campus,
‎decât dacă încalc ‎codul de conduită al facultății,
‎ceea ce nu fac.
‎Universitățile ar trebui ‎să încurajeze disensiunea.
‎Ar trebui să fim mândri de acești copii. ‎Asta fac ei.
‎De fapt, când eram student,
‎am stat cu fundul gol pe birou ‎ca să susțin dezinvestirea Africii de Sud.
‎Mergem să luăm cappuccino latte?
‎Mai avem de discutat vreo două lucruri.
‎Ne vedem mai târziu.
‎Bine.
‎E deja pe toate rețelele de socializare.
‎Pe președinte l-au sunat ‎donatori și absolvenți.
‎Dacă nu se rezolvă imediat, ‎nu m-ar mira să-mi ceară demisia lui Bill.
‎- Nu, își va cere scuze. ‎- Nu pare copleșit de regrete.
‎Garantez: ‎după următoarea noastră discuție,
‎va fi plin de remușcări.
‎Așteaptă!
‎Îmi place când faci pe-a șefa cu mine.
‎- Să-ți fi văzut fața acolo. ‎- Sunt șefa ta.
‎Bine. Atunci, ce faci astă-seară, șefa?
‎- Te scot la cină? ‎- Ce e cu tine?
‎Nu, nu mă poți invita acum.
‎E o chestiune disciplinară serioasă.
‎Să las un copist să-și ceară scuze ‎în numele meu?
‎Le fac un deserviciu studenților. ‎Și-ar da seama imediat.
‎Știi de ce o să-și mai dea seama? ‎De atitudinea ta arogantă.
‎Doamne! Nu sunt nazist, bine? ‎N-am voie să…
‎Nu e vorba despre asta.
‎Ci de faptul că ești ca ăia care cred
‎că se pot scutura de praf și pleca
‎fără vreun fel de consecințe.
‎Deci îmi refuzi invitația?
‎Yaz are 8.000 de urmăritori pe Twitter, ‎am scris pe site-ul departamentului.
‎- Și că a câștigat bursa NEH? ‎- Da.
‎Din păcate, am ajuns într-un punct mort ‎în ce privește biroul lui Joan.
‎- Trebuie să putem face ceva. ‎- Eu…
‎Mersi, Laurie. ‎Vreau să vorbesc cu Lila. Intră!
‎Știu că pare că te-am ignorat,
‎dar a fost o nebunie.
‎Nu uitați, cină diseară!
‎La naiba! Despre ce e vorba?
‎Acasă la decan. Poate e despre toată…
‎Mersi, Laurie. Mulțumesc.
‎Bună!
‎Consilierul prietenei mele Sarah ‎a fost acuzat de hărțuire,
‎iar recomandarea lui e inutilă.
‎- Nu crede nimeni că Dobson e nazist. ‎- Am datorii.
‎A fost o glumă proastă ‎și își va cere scuze.
‎M-au sunat oameni.
‎Ce oameni?
‎Reporteri.
‎- Ce să le spun? ‎- Doamne! Nu spune nimic!
‎Dacă ia amploare, ne-ar putea face rău.
‎Adică și ție.
‎Moby Dick‎ a fost un eșec, desigur.
‎Criticii l-au detestat, ‎iar Melville a murit în obscuritate,
‎așa cum a prezis și el în scrisorile ‎către prietenul său, Nathaniel Hawthorne,
‎căruia i-a dedicat cartea.
‎De-abia în anii '20, ‎a fost reevaluat drept…
‎Vom discuta ‎despre faptul că Melville își bătea soția?
‎Unii cercetători feminiști ‎au susținut asta,
‎dar, în absența unor dovezi clare,
‎cred că e mai bine să ne limităm la text.
‎Ne interesează Melville autorul, ‎nu Melville omul.
‎Dar tocmai v-ați referit la Melville omul.
‎Scrisorile lui către Hawthorne?
‎Voiam să spun… ‎Prietenia lui cu Hawthorne a fost…
‎un aspect important ‎al dezvoltării sale ca scriitor.
‎Vorbiți serios?
‎Abia în anii '20,
‎- …romanul a primit locul menit… ‎- Discutăm despre asta în secțiunea mea.
‎Și despre contribuțiile importante aduse ‎muncii lui Melville
‎de femeile din viața lui.
‎AMÂNAT PE O PERIOADĂ NEDETERMINATĂ
‎Nedeterminată?
‎Cine ți-a zis asta?
‎Nedeterminat înseamnă până la noi ordine.
‎Mă ajuți să pun ‎fluturașii aici și prin campus?
‎Pot să trimit un e-mail clasei ‎prin Blackboard.
‎Nu mai privește doar clasa.
‎ADUNARE GENERALĂ CU PROFESORUL BILL DOBSON
‎Băiatul tău e mâncat.
‎Ghicește ce altceva? Nu există Wi-Fi.
‎Iisuse Hristoase!
‎- Ai încercat la asistență tehnică? ‎- Le-am lăsat 700 de mesaje.
‎Chiar acum voiam să mă duc.
‎Vii să-ți exersezi influența?
‎Trebuie să-l bat la cap pe Rentz. ‎Dar îi spun lui Larson diseară.
‎Îmi pare rău, Joan…
‎Auzi? Vrei să lucrezi aici? ‎Pot să mut din porcăriile astea.
‎Nu.
‎- Te-ai uitat peste evaluări? ‎- Da.
‎Și ce au spus?
‎Că-s prea entuziastă.
‎- Stai puțin! A fost mereu aici? ‎- N-am avut timp să redecorez.
‎I-am făcut o labă în mașină când am primit ‎postul de titular. Ca să sărbătorim.
‎- E președintele facultății din 1924. ‎- Arată ca tipul căruia i-am făcut o labă.
‎- Și așa sărbătorești tu? ‎- Bine punctat.
‎Îmi datorează un orgasm, oricine ar fi.
‎Joan, ai auzit că Bill ține ‎o adunare generală cu studenții?
‎- Sunt îngrijorată. ‎- Asta face el. Îl adoră.
‎E plin de empatie.
‎Dacă era vorba de Elliot, ‎sau chiar de tine, îmi făceam griji.
‎Cioc, cioc.
‎Bună!
‎Bună ziua!
‎Mersi pentru plăcinta cu mere.
‎Cu piersici.
‎- Corect. ‎- Da.
‎- Putem vorbi puțin? ‎- Sigur.
‎- Trebuie s-o ținem deschisă. ‎- O să fie un măcel.
‎De ce spui asta?
‎Glumele legate de Hitler ‎sunt în categoria lor specială.
‎Niște copii și-au pus mustață de Hitler ‎și v-au parodiat.
‎Nu vedeți? Contextul e mai mare ‎la nivel de campus.
‎Ba la nivel de națiune.
‎Să fii evreu cu atâtea miliții?
‎Cele mai multe incidente antisemite ‎în ultimii 40 de ani.
‎Intenția contează, da.
‎Chiar dacă nu ai vrut să faci rău, ‎dacă impactul a…
‎- Ea e Daphne. Dr. Kim… ‎- Dafna.
‎Bună ziua! Îi spuneam același lucru.
‎Mințile geniale gândesc la fel.
‎- Ai nevoie de mine? ‎- Da.
‎Bine.
‎Mai vreau să vă întreb ceva, ‎dar vom relua discuția.
‎Bine.
‎- Bun… ‎- Ce naiba faci?
‎- A dat buzna și a închis ușa. ‎- De ce n-ai deschis-o?
‎M-a acuzat că am instigat extrema dreaptă ‎și nu am vrut s-o întrerup.
‎Auzi.
‎- Auzi. ‎- Nu. Ce…
‎Nu se întâmplă nimic, da?
‎Ai dat de necaz.
‎Eu?
‎Pot să te rog ceva? ‎După azi-dimineață, îmi ești dator.
‎- Orice. ‎- Poți să stai cu Ju Ju diseară?
‎- Mă duc la cină la decan. ‎- De ce?
‎Cine știe? Ca să-i ung ochii?
‎Ce-i asta?
‎- Nu știu. ‎- Ce am vrut să fac?
‎Wi-Fi-ul din biroul meu e stricat.
‎- Ce are? ‎- Nu există.
‎Vă pot aduce un amplificator, ‎dar trebuie cerere.
‎Ați vorbit cu șeful de catedră?
‎Bine.
‎EVALUARE ‎„LITIRATURĂ MIDIVALĂ”
‎O TORTURĂ
‎Mulțumesc.
‎Doamne!
‎Am auzit că nu merge internetul.
‎Minunat. Intrați!
‎Și… v-ați conectat.
‎Unde ați fost toată viața mea?
‎La departamentul de IT?
‎Ați auzit de RateMyProfessors.com?
‎Da.
‎Trebuie să țin cont ‎de criticile studenților mei.
‎- De ce? ‎- Deja știu ce o să spună.
‎Că n-ar trebui să predau ‎despre cărți de peste 300 de pagini.
‎N-aș presupune c-o să zică doar asta.
‎Poate o să aibă ceva interesant de spus.
‎Eu v-aș da o recenzie bună.
‎Fontul ăsta e prea mic.
‎Ați vrea să mi le citiți cu voce tare?
‎- Cele care credeți că pot fi de ajutor. ‎- Bine. Da, să vedem!
‎Sigur sunt pe bune?
‎- Nu asta. ‎- Ce e?
‎- Nu, nici asta. ‎- De ce? Ce spune?
‎„Din spate liceu, din față muzeu.”
‎Adică sunt bătrână? ‎Sau înseamnă altceva azi?
‎Nu, asta înseamnă.
‎Dar evident că nu sunteți. Arătați bine.
‎Următoarea.
‎„Mă gândesc la profesoara Hambling ‎când încerc să nu…
‎- Nu. ‎- E în regulă.
‎- Nu cred că e constructiv. ‎- Citiți!
‎„…să nu-mi dau drumul în iubita mea.”
‎Se gândește la mine când nu vrea ‎să-și dea drumul în iubita lui?
‎- Da. ‎- Nu înțeleg.
‎N-aș insista.
‎La mine se gândește…
‎Să ne uităm puțin!
‎- A fost scrisă ieri. ‎- Da? N-am observat.
‎Ați putea să dați de nenorocitul ăsta?
‎Ei bine, da, dar ar fi ilegal.
‎Am plecat‎.
‎- Pa! ‎- Pa!
‎Te-ai uitat la sugestiile ‎lui Yaz pentru evaluatori externi?
‎Trebuie să fie persoane ‎care iau cercetarea feministă
‎și teoria critică despre rasă în serios.
‎E singura asistentă americanistă.
‎Aveți un scop comun, ‎să faceți tot posibilul ca domeniul vostru
‎să rămână remarcabil în departament, nu?
‎Oricum, vrem ca concursul ei să fie ‎fără probleme.
‎Îi voi trimite lucrările ‎unor savanți respectați
‎care le vor examina obiectiv.
‎Minunat.
‎Când am aflat că departamentul de engleză ‎are pentru prima dată o șefă de catedră,
‎am jubilat.
‎Specializarea mea a fost Engleză, ‎așa că i-am zis lui Paul
‎că trebuie să-i strâng mâna și…
‎Să o felicit.
‎Nu știu dacă a fost ‎concurența acerbă, dar mersi.
‎- Nu te subestima! ‎- Are dreptate.
‎Nicio femeie n-a ajuns nicăieri ‎când s-a subestimat.
‎M-am gândit la harababura asta.
‎Profesorul Dobson. ‎Vă asigur că își va cere scuze.
‎- E cu adevărat distrus. ‎- Nu.
‎Aveți nevoie de un impuls.
‎De cineva proaspăt. De puterea unei stele.
‎- Dna Whittenden are un vizitator… ‎- Am întâlnit un astfel de…
‎- Spuneți! ‎- Nu.
‎- Haideți! ‎- Îmi pare rău. Spuneți!
‎La piață, dacă vă vine să credeți.
‎Are o casă la țară aici.
‎Am început să vorbim și mi-am zis:
‎„Iată genul de persoană
‎care poate revitaliza ‎studiul literaturii.”
‎Și ce să vedeți,
‎a fost de acord să susțină ‎prelegerea de anul acesta.
‎Am crezut că…
‎Am crezut că e la discreția ‎șefului de catedră.
‎Fondurile sunt la discreția sponsorului.
‎Candidatul meu e imbatabil, ‎doamna dr. Kim.
‎Am anunțat deja că dr. McKay va…
‎- Ghiciți cine e! ‎- Nu pot.
‎O să fiți încântată.
‎Ăsta e…
‎Ăsta un indiciu.
‎- Colson Whitehead. ‎- Mai încercați!
‎- O să vă placă. ‎- Îmi place Colson Whitehead.
‎David Duchovny.
‎Actorul?
‎- Agentul Scully. ‎- Mulder.
‎Mulder. Da. Va trebui să…
‎Să-și pregătească prelegerea
‎și să se vadă ‎cu academicieni specializați în engleză.
‎Plănuim să alegem numele la întâmplare.
‎Așa că va trebui să-i găsești un birou.
‎Pe locuri, fiți gata, start!
‎Cum e să fii tu?
‎Sunt o amestecătură din toate.
‎Te-am văzut plângând
‎când a murit soția ta.
‎În bucătărie. Mama plângea și ea.
‎Da.
‎- Asta a fost… ‎- Eu nu am tată.
‎Unul dintre lucrurile legate de viață ‎e că nu îți dai seama…
‎Nu îți dai seama, ‎până când ești mult mai în vârstă…
‎Ai carii?
‎Da.
‎Eu nu.
‎Vrei să-mi citești cartea preferată?
‎- Sigur. ‎- E cu poze nud.
‎FAMILIA OMULUI
‎Nu-mi amintesc când am fost bebe.
‎Nici eu.
‎- Ce face? ‎- Alăptează.
‎Nu-mi amintesc de mama mea naturală.
‎O să fac un copil la 25 de ani.
‎Poate la 27.
‎Nu vreau să fiu bătrână.
‎Și o să fiu măritată.
‎Mulți cred că mariajul ‎e o instituție burgheză.
‎- Știi ce e asta? ‎- Mama face 47 de ani.
‎A trebuit să aștepte mult ‎ca să te primească.
‎Timp de doi ani, scaunul tău auto ‎a fost lângă ușă, cu un rând de haine.
‎SUNTEM CU TOȚII ÎNRUDIȚI
‎Aștepta și aștepta
‎și a trebuit să treacă prin multe.
‎Azi, profesorul meu mi-a spus
‎că eu o să conduc clasa ‎la ‎Día de Los Muertos.
‎- Știi ce e asta? ‎- Da.
‎E palpitant.
‎Putem să-i facem un altar soției tale, ‎ca sufletul ei să te găsească.
‎Trebuie doar să știu ‎care erau lucrurile ei preferate.
‎Era bună la pian.
‎Și care erau mâncarea ei preferată? ‎Tortul, bomboanele?
‎E bine dacă e ceva care poate fi mirosit.
‎Îi plăcea pizza.
‎Și mie.
‎Acum, o să vedem alt penis.
‎- Te-am avertizat… ‎- Ne prefacem că e academician?
‎Era să-și ia doctoratul.
‎E un alt mod de a spune că nu are.
‎Am profesori cu calificări reale, ‎care trebuie sprijiniți.
‎Care nu-și pot face treaba. ‎Care stau la subsol.
‎- E un nume recognoscibil. ‎- Nu, nu e.
‎Copiii nu se uită la TV. Sunt pe TikTok.
‎Locuri ocupate.
‎E singurul lucru ‎care ar trebui să conteze.
‎Scriere creativă?
‎E singurul domeniu ‎din departament unde cresc înscrierile.
‎Studenții vor să producă conținut.
‎- Doamne! Conținut. ‎- Da.
‎Fie că e un roman de publicat, ‎fie un ‎blog.
‎Să aducem un scriitor adevărat!
‎E un scriitor cu bestseller ‎în ‎New York Times.
‎- Ba nu. ‎- Caută!
‎Ba nu.
‎Bună!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Da, hai să…
‎Mi-ai spălat vasele.
‎Auzi… Mersi.
‎Ți-ai dat seama ce o să spui? La adunare?
‎Pot…
‎- Pot să încerc cu tine? ‎- Da.
‎Bine.
‎Mulțumesc că ați venit.
‎Îmi pare rău dacă am jignit pe cineva.
‎Adevărul e că…
‎E primăvară
‎Pentru Hitler
‎Bill.
‎În Germania
‎Știi ce? Mă dau bătută.
‎Scuze. Sunt…
‎Bine.
‎Uite aici!
‎David Duchovny e autor de bestseller.
‎Nu.
‎- Nu-i poți permite să țină prelegerea. ‎- N-am de ales.
‎„David Duchovny și-a scris ‎lucrarea la Princeton despre Beckett.”
‎La fel ca tine.
‎Nu.
‎„A fost consilierul lui Harold Bloom ‎la Yale.”
‎- Iisuse! ‎- Știu.
‎Stai! Du-te înapoi! ‎Chiar e fundul lui David Duchovny?
‎De ce îi spunem mereu numele întreg?
‎- Chiar e fundul lui David? ‎- Bine.
‎- E în formă. ‎- Ajunge.
‎Au venit corturile, ‎dar nu le putem instala.
‎De ce?
‎Studenții îl așteaptă ‎pe Bill Dobson. Adunarea.
‎Iisuse! Are loc ‎în curtea interioară? Acum?
‎- Să mutăm locul? ‎- Nu.
‎Pune-le după ce pleacă!
‎Și să vină poliția din campus.
‎Să rămână liberă curtea după-amiază!
‎Bună tuturor!
‎Înseamnă mult pentru mine ‎că ați venit aici.
‎Evident, nu sunt membru ‎al comunității evreiești
‎și nu sunt în măsură ‎să vă spun ce e jignitor.
‎- Corect. ‎- Da.
‎Dar sunt membru al comunității ‎din Pembroke, ca noi toți,
‎și vreau să vă înțeleg punctul de vedere.
‎- Fără naziști la Pembroke. ‎- De acord. Fără naziști oriunde.
‎- Fără instigare la ură. ‎- Da.
‎Aveți păreri neonaziste?
‎- Sunteți nazist? ‎- Nu, sunt profesor.
‎Naziștii urăsc profesorii, ‎fiindcă sunt dușmani ai gândirii.
‎Universitățile noastre ‎au avut norocul de a-i primi
‎pe intelectualii fugiți ‎din Al Treilea Reich.
‎Scriitori ca Thomas Mann,
‎Hannah Arendt, Bertolt Brecht, ‎Theodor Adorno.
‎Au scris lucrări importante ‎despre mentalitatea fascistă.
‎Apărări importante ‎ale libertății de gândire.
‎Nu m-aș folosi de povestea ‎refugiaților evrei, în locul dv.
‎Nu toți erau evrei. ‎Unii dintre ei își exprimau solidaritatea.
‎- Vă credeți Hannah Arendt? ‎- Nu.
‎- După ce ați salutat nazist la oră. ‎- Să-l ascultăm!
‎Nouă ne revine moștenirea lor.
‎Universitatea ar trebui să susțină ‎exprimarea liberă.
‎Schimbul de idei fără teamă.
‎Da, e libertate de exprimare ‎cât timp vorbiți dv.
‎Bine. Nu, vreau să fie un forum ‎în care toți să-și spună părerea.
‎Sunteți un profesor alb ‎care scrie pentru ‎New York Times.
‎Credeți că e un forum egal?
‎Înțeleg. Bună observație! ‎Nu va fi niciodată perfect.
‎- E un început că purtăm conversația asta. ‎- Da.
‎Cineva a desenat ieri ‎o svastică în Brooks Hall.
‎- În salon. ‎- Da.
‎- Știți asta? ‎- Vi se pare amuzant?
‎Dacă sugerați că ce am făcut
‎e același lucru ‎cu propagarea neonazismului, vă înșelați.
‎Asta e o confuzie intenționată ‎a ceea ce a fost clar…
‎Vreți să spuneți ‎că am confundat un salut nazist?
‎Nu. Nu spun asta… Nu spun deloc asta.
‎- Încercam să spun… ‎- Așa e mereu.
‎Faceți ceva care e în mod obiectiv greșit
‎și, când vă atenționăm că e așa, ‎suntem acuzați că am înțeles greșit.
‎Nu am spus că exagerați. ‎Am vrut să spun că…
‎Vă cereți scuze?
‎- Da. ‎- Bine.
‎Da.
‎- Bine, să auzim! ‎- Bine.
‎Da.
‎Îmi pare rău dacă am făcut ‎pe cineva să se simtă…
‎Nu așa vă cereți scuze.
‎- Dacă… ‎- Vă pare rău pentru cum mă simt.
‎Vă minimizați responsabilitatea spunând ‎că vă pare rău pentru cum ne simțim.
‎Bună ziua, dle decan!
‎Ce bine că ați venit să apărați ‎un profesor Pembroke
‎pentru salutul nazist.
‎Nu de-aia am venit.
‎Nu i-am cerut să fie aici. ‎E între mine și noi.
‎De ce nu ați venit la adunarea ‎de săptămâna trecută?
‎A avut loc o adunare pe tema ‎justiției rasiale.
‎- Dle profesor, ați chemat poliția? ‎- Nu.
‎- Ați adus întăriri. ‎- Nu pot să cred!
‎- Sunt două chestiuni separate. ‎- Fără naziști la Pembroke!
‎- Auziți! ‎- Fără naziști la Pembroke!
‎Afară cu Dobson!
‎Subtitrarea: Andra Foca