‎UN SERIAL NETFLIX
‎DR. JI-YOON KIM ‎ȘEFĂ DE CATEDRĂ
‎FELICITĂRI. ‎CU DRAG, BILL
‎IDIOATA RESPONSABILĂ ‎DE AFURISIȚII DE IDIOȚI
‎Ce dracu'?
‎Iat-o!
‎- Femeia zilei. ‎- 'Neața!
‎- Bună! ‎- Condoleanțe!
‎- Mersi. Unde e Joan? ‎- Nu știu.
‎Bine ați revenit!
‎Câteva daruri de la decanul Larson.
‎- Prima doamnă șef. ‎- Femeie șef.
‎Nu o să stai în capul mesei?
‎Șeful de catedră stă în capul mesei.
‎Mulțumesc, Elliot.
‎Nu mă supăr.
‎E verde sau maro?
‎Să încercăm din nou! ‎Mă bucur să vă văd pe toți.
‎O să aflăm imediat dacă a fost bine.
‎- Bine, prima chestiune… ‎- Bill nu e aici.
‎Hai să fim îngăduitori cu el, ‎având în vedere situația sa.
‎Fiica lui Bill pleacă la facultate. ‎O să ajungă imediat.
‎Auzi.
‎Revino-ți naibii în fire!
‎Eu nu o să mai fiu aici ‎și așa o să fie tot restul vieții tale.
‎Nu e adevărat.
‎Ba da.
‎Ce-a fost, a fost.
‎Lumea nu o să îți mai lase mâncare la ușă.
‎Bine. Ai terminat?
‎- Da, am terminat. ‎- Bine.
‎Nu o să-mi fie dor de tine. ‎O să-mi fie dor de el și de el.
‎- Încetează! ‎- Pa ție și ție!
‎Bine.
‎Du-te! Pleacă de aici!
‎- Scrie-mi când aterizezi! ‎- Bine, obsedatule.
‎Nu o să îndulcesc situația. ‎Suntem într-o criză cumplită.
‎Înscrierile au scăzut cu peste 30%.
‎Bugetul e redus drastic.
‎E de parcă ne-ar fugi ‎pământul de sub picioare.
‎Dar, în vremurile astea fără precedent,
‎trebuie să dovedim că ce facem la clasă,
‎modelarea gândirii critice,
‎accentul pe valoarea empatiei,
‎e mai important ca niciodată
‎și e un beneficiu public.
‎E adevărat, nu-i putem învăța pe studenți ‎programare sau inginerie.
‎Ce-i învățăm noi nu poate fi măsurat
‎și nu e o abilitate de trecut în CV.
‎Dar să ne mândrim
‎cu ce le putem oferi ‎generațiilor viitoare.
‎Trebuie să le reamintim tinerilor
‎că cunoștințele nu sunt doar în tabele ‎și în articole de pe Wikipedia.
‎Mă gândeam azi-dimineață ‎la cultura noastră invadată de tehnologie
‎și cum studenții sunt hiperconectați ‎24 de ore pe zi
‎și mi-am adus aminte ‎de un citat de-ale lui Harold Bloom.
‎Citatul e așa:
‎„Informația se găsește fără efort ‎peste tot.
‎Dar unde vom găsi înțelepciunea?”
‎Mi-au mutat biroul la subsol, ‎sub sala de sport.
‎Poftim?
‎Toate cărțile, lucrurile, sertarele mele, ‎răsturnate în niște cutii trântite
‎pe podeaua subsolului.
‎De ce ar face asta?
‎Am auzit un zvon.
‎Cei peste 55 de ani ‎sunt obligați să se pensioneze anticipat.
‎- E începutul sfârșitului. ‎- Să încercăm să nu ne panicăm!
‎Ție ți-e ușor să spui asta. Tu ai 51.
‎Am 46 de ani.
‎Glumești!
‎Vreau să vă fac o promisiune.
‎Nu voi permite ca departamentul acesta ‎să fie întors pe dos.
‎Asta e o listă cu nume.
‎Persoanele astea au cele mai mari salarii ‎și cele mai puține înscrieri.
‎Scuze că încep cu asta.
‎- Toți sunt esențiali. ‎- Haide! Toți veteranii ăștia?
‎Au în medie cinci studenți pe curs.
‎Nu neg contribuția lor profundă ‎la literatura americană, dar…
‎Îl iau eu!
‎…oferim pachete generoase ‎de pensionare și…
‎Deci, înainte să scot nuiaua,
‎vorbește cu ei în calitate de șefă!
‎Am idei despre cum să fac ‎să crească înscrierile.
‎Yasmin McKay e propusă ‎pentru titularizare.
‎Mă gândeam să-i dăm distincția ‎de lector emerit.
‎Nu poate fi vorba de posturi noi ‎sau de distincții.
‎Numărul de înscrieri era mic, ‎acum e catastrofal.
‎De asta ai trimis-o pe Joan la subsol?
‎Cum s-a întâmplat asta? Voi vorbi cu Deb.
‎Ascultă.
‎Știu…
‎că ți-ai făcut planuri pentru anul ăsta.
‎Știu că locul ăsta e demodat. ‎Un dinozaur stângaci.
‎Mai știi ce ți-am spus când te-am sunat ‎ca să te anunț că ai primit titularizarea?
‎Că tu ești singura care poate aduce ‎Pembroke-ul în secolul XXI.
‎Ei bine…
‎am nevoie doar de trei nume.
‎Sex și beletristică?
‎Nu, aici e Analiza literaturii americane ‎de la 1850 la 1918.
‎Mă găsiți marți și joi de la unu la două,
‎dar puteți veni oricând, ‎practic locuiesc aici.
‎Cine e în așteptare, să trimită e-mail.
‎Mulțumesc că ați acceptat ‎să-mi prezidați titularizarea.
‎- Ji-Yoon tocmai mi-a spus. ‎- Sigur.
‎Sunteți bine?
‎De ce a pus simultan ‎două cursuri de literatură americană?
‎Nu știu.
‎Poate a crezut ‎că e destul de diferit conținutul.
‎Sex și beletristică? ‎Așa se numește cursul?
‎Da.
‎Am o listă de evaluatori externi.
‎Unde e? Fir-ar, oare…
‎Fie vorba între noi, e pe listă.
‎Ce listă?
‎Și dacă v-am combina secțiunile?
‎Să predau ‎cu președintele comisiei de titularizare?
‎- Vreau să te vadă în acțiune la clasă. ‎- O să creadă că-i sunt asistentă.
‎Nu o să te poată ignora
‎când o să vadă cât de genială ești.
‎Mi-am stabilit deja programa, deci…
‎Când Bill era student, ‎Elliot era cel care umplea holurile.
‎Nu se putea intra la cursurile lui ‎fără permisiune specială…
‎Nu și-a mai actualizat cursurile ‎de 30 de ani.
‎Totuși…
‎Distruge și lansează cariere.
‎Yaz.
‎Înțeleg. Când am început, am tot auzit:
‎„De ce predă o asiatică Emily Dickinson?”
‎Dar asta e o șansă grozavă.
‎Candidezi pentru titularizare.
‎Sunt șefa departamentului.
‎Decanul e de pe partea mea, ‎așa că pregătește-te de concurs
‎și să schimbăm naibii lucrurile pe aici!
‎VENIȚI? E 9:50?
‎Rahat!
‎Roman de aventură cu personaj masculin?
‎Sigur. Altcineva?
‎Când vorbim despre Renașterea americană…
‎Bine.
‎Avem de recuperat ‎fiindcă ni s-au combinat cursurile.
‎- Vrei să împarți astea? ‎- Sigur.
‎Dumneaei e profesoara McKay
‎și s-a alăturat cursului nostru.
‎Dle prof. Dobson?
‎Sunteți bine?
‎„Dragostea e oarbă.”
‎Cine a făcut cunoscută expresia? ‎Probabil puteți ghici.
‎Chaucer.
‎Cunoscut drept tatăl ‎limbii engleze contemporane.
‎Veți fi uimiți câte imagini și expresii
‎din vorbirea de zi cu zi
‎au fost luate din secolul al XIV-lea.
‎Nu e nevoie să știți.
‎Mă interesează mai mult întrebările ‎decât răspunsurile.
‎Nu e vorba despre a avea o analiză fixă.
‎Când mă trezesc dimineața, ‎de-abia aștept să vin la ore,
‎nu fiindcă am ocazia să vă predau, ‎ci fiindcă învăț de la voi.
‎Dna profesoară Kim, ați vrea să semnați?
‎Încercăm să presăm conducerea.
‎SALVAȚI STUDIILE ETNICE
‎Nu e pentru studenți?
‎Ba da, dar vrem și semnături ‎de la cadre de culoare.
‎Sigur.
‎E bine aici?
‎Da. Mersi încă o dată.
‎Sunt pe lista de așteptare ‎pentru Moarte și modernism.
‎Un autograf, vă rog?
‎Mulțumesc.
‎Fratele meu mi-a zis ‎să vin aici pentru dv.
‎- Cum îl cheamă? ‎- Jesse Eisenstadt. Îl știți?
‎Familia mea vă consideră un dumnezeu.
‎Îmbătrânesc, îmbătrânesc
‎Am să port pantalonul suflecat, tineresc
‎Ce?
‎Citesc.
‎Măiculiță!
‎Nu îmi pot auzi gândurile.
‎Da, e… groaznic.
‎Să mergem!
‎Bine.
‎Vor să mă retragă de pe piață.
‎Ce altceva înseamnă asta?
‎Îl putem încadra ca proces civil ‎la Titlul IX.
‎De unde știi?
‎Fiindcă dăm buzna acolo și îl raportăm.
‎Avem birou antidiscriminare ‎și nu-l folosim?
‎Fac eu raportul ‎de parcă ar fi fost ideea mea.
‎Avem, în sfârșit, o șefă de catedră ‎și deja caută prilej de ceartă.
‎Sunt mândră de tine.
‎Nu-mi mulțumi încă!
‎N-am făcut-o.
‎Auzi…
‎Ai mai verificat evaluările studenților?
‎Nu din 1987.
‎Vrei să o faci?
‎Nu răspund la cererile consumatorilor.
‎- Nu încerc să fiu populară. ‎- Atunci, reușești cu brio.
‎CENUȘA STUDENȚILOR PROBLEMĂ
‎Departamentul nostru duce lipsă ‎de înscrieri.
‎Trebuie să avem studenți
‎sau…
‎Sau ce?
‎Larson a descris un scenariu sinistru.
‎Mai sinistru ca de obicei?
‎Da.
‎Le ceri tuturor asta?
‎Da.
‎Pe Bill o să trebuiască să-l forțez, ‎dar da.
‎Te venerează.
‎- Ce? ‎- Doar că…
‎E ciudat între noi.
‎Sigur că e, idioato!
‎Sharon a murit…
‎și nu mai există niciun obstacol.
‎Scuze c-am întârziat!
‎Așteptați o secundă!
‎Bună!
‎Așa.
‎- Unde e adaptorul? ‎- În mână.
‎- Cum a ajuns acolo? ‎- Eu l-am pus acolo.
‎Bine.
‎Vom începe cu câteva imagini ‎pe care le-am pregătit,
‎dacă-l fac să coopereze.
‎Profesor de la Pembroke ‎se electrocutează în timp ce…
‎Ești bine?
‎Sharon?
‎Nu-mi dau seama dacă-mi vine să mă cac ‎sau iese copilul.
‎De la mine sigur iese ceva.
‎Nu mă face să râd!
‎Nu, sunt un afacerist bun. O să avem…
‎- Dle profesor Dobson? ‎- Rahat!
‎Îmi cer scuze.
‎Bine. Ea e Lila.
‎Scrie o disertație genială. ‎Pe care o să o termin de citit curând.
‎- Bun venit la Literatură contemporană! ‎- Moarte și modernism.
‎Bun venit la Moarte și modernism!
‎Le cer să scrie pe Twitter ‎replica preferată din ‎Moby Dick.
‎Twitter?
‎„Spune-mi Ismael” a fost la egalitate ‎cu „Te înjunghii din străfundul iadului.”
‎Nu, vreau să fie absorbiți de poveste,
‎de frumusețea formulării.
‎Dacă nu fac decât să caute ‎cele mai țipătoare pasaje…
‎E doar un exercițiu…
‎E mură-n gură.
‎E un mod de a ajunge la ei.
‎Și reușesc să-i fac ‎să lectureze amănunțit.
‎Sunteți expertul în Melville, deci…
‎Unde ți-e scaunul?
‎- Cum ai intrat? ‎- L-a rupt coreeana?
‎Cum ai intrat?
‎Dă-mi cheile!
‎- Poftim, ia-le! ‎- Vai! Termină!
‎Dă-mi cheile! Nu mai ești tu șeful.
‎- Dă-mi… ‎- Dă-te de pe mine!
‎Sunt chiar aici.
‎Doamne!
‎Vino încoace!
‎Le-am luat. Da!
‎- Căcat! ‎- Le simt.
‎Doamne!
‎Mă scuzați!
‎Nu, doar…
‎Mă faci să par neprofesionistă.
‎- Scuze că am ratat prima ședință. ‎- Te-am apărat în fața participanților.
‎- Cum a mers? ‎- Cum…
‎Nu, serios, cum a fost?
‎M-a tras de urechi.
‎Vrea să nu mai pierd vremea, ‎fiindcă sunt singur acum.
‎Nu e adevărat, sunt aici.
‎Adică, cu toții suntem... Nu am vrut să…
‎N-am vrut să…
‎Da.
‎Vreau să-i dau lui Yaz ‎distincția de lector emerit.
‎- A spus da? ‎- Păi…
‎Nu chiar.
‎Mi-a dat o listă cu cadrele didactice
‎cu salarii mari și înscrieri puține.
‎- Joan, Rentz, McHale. ‎- McHale.
‎- Vrea să-i conving să se pensioneze? ‎- Sper că i-ai zis să se ducă naibii.
‎Sunt la dispoziția decanului.
‎Ar vrea el!
‎Ca șefă, trebuie să susții…
‎O să mai existe în cinci ani?
‎Departamentul de engleză? ‎Simt că am ajuns la petrecere după…
‎ultima strigare.
‎- Și mai trebuie să crești… ‎- Să îți dau una?
‎Fața e capitalul meu.
‎- De asta-s sărac. ‎- Ești sărac.
‎- Am ceva de făcut. ‎- Da.
‎Și să nu te mai aducă studentele ‎cu mașina!
‎Mi-au sechestrat mașina. ‎O iau după-amiază. Ești spioană?
‎Dar tu, idiot? Am primit e-mail ‎de la Asociația studenților.
‎Știi că era Dafna Eisenstadt?
‎Eisenstadt din consiliul de administrație.
‎Da. Vreau ca toată lumea ‎să se poarte impecabil.
‎E important ‎pentru sănătatea departamentului.
‎Important pentru…
‎- Nu știu de ce… Ieși! ‎- Ce?
‎- Acum înțeleg. ‎- Afară!
‎STATUIA LIBERTĂȚII
‎Bună, ‎appa!
‎- Bună! ‎- Bună, scumpo!
‎Și-a terminat temele?
‎Da.
‎Bine.
‎Appa…
‎- Ți-am spus să o dai jos. ‎- O pun deoparte.
‎Vreau să vorbesc cu tine.
‎Încă îi trimiți fripturi congelate ‎în Michigan?
‎Trebuie să-ți spun ceva despre Ju Ju.
‎Profesoara ei mi-a spus ‎să o ducem la psihiatru.
‎- Poftim? ‎- Nu înțelege coreeană.
‎- Începe să înțeleagă. ‎- A desenat asta.
‎A zis că, în 17 ani de când predă, ‎nu a mai văzut ceva așa de tulburător.
‎Câți ani aveai când a murit mama ta?
‎Paisprezece.
‎Nu o să mor când o să ai 14 ani.
‎De unde știi?
‎Uită-te la mine!
‎Cred că m-am lovit la umăr.
‎Dacă ți s-ar întâmpla ceva, ‎cine ar avea grijă de mine?
‎Habi e atât de bătrân!
‎Nu e nevoie să-ți faci griji.
‎Când o să mori, o să mă mai ții minte?
‎Da.
‎Să rămân cu tine?
‎Nu.
‎ASTA O SĂ PĂȚETI
‎DR. JUDITH WEGMAN ‎SPECIALISTĂ ÎN TERAPIE DE FAMILIE
‎TITLUL IX ‎PROGRAM & CONFORMITATE
‎E BINE MÂINE?
‎DA. NE VEDEM LA BIROUL TITLUL IX.
‎BINE, NE VEDEM MÂINE. ‎SUNT AICI. VII?
‎DOUĂ MINUTE
‎Doamna dr. Kim?
‎Doamna dr. Kim!
‎- Bună ziua! ‎- Bună!
‎- Nu-l găsesc pe Bill. ‎- Cum adică?
‎A dispărut.
‎Bine.
‎Ți-ai pierdut telefonul? ‎Ai întârziat la ore. Din nou.
‎Și nu poți să stai în biroul meu.
‎Doamne! Iisuse, pe bune? Glumești?
‎- Scuze. ‎- Ia-l pe celălalt!
‎Poate ar trebui să începem.
‎Sunt sigură că va veni.
‎Grozav.
‎În primul rând, trebuie să vă anunț
‎că nu suntem o resursă menită ‎să fie confidențială, aici în campus.
‎Încercăm pe cât posibil să fim,
‎dar, dacă există preocupări ‎privind siguranța…
‎Nu există. Nu sunt urmărită.
‎Nu e vorba de vreun avans nedorit.
‎Deși, la vârsta mea, ‎nu sunt sigură că există așa ceva.
‎- Dumneavoastră sunteți reclamanta? ‎- Da.
‎De cât timp lucrați la Pembroke?
‎De 32 de ani.
‎De multă vreme!
‎Care departament?
‎De engleză.
‎Mă întreb dacă aș putea vorbi cu persoana ‎care se va ocupa de cazul meu.
‎Nu i se va atribui unui anchetator cazul
‎înainte să decid dacă a încălcat ‎vreo politică a Titlului IX.
‎Mi-au mutat biroul ‎într-un fel de văgăună de la subsol,
‎în sala de sport.
‎Alți profesori de rangul meu, ‎toți bărbați, nu au fost mutați.
‎Cum e relația cu șeful de catedră?
‎- I-ați spus asta? ‎- Șefa de catedră.
‎Scuze.
‎Șefa de catedră.
‎O să îmi fac raport.
‎Trebuia să fie aici.
‎A fost ideea ei.
‎Nu știu ce s-a întâmplat.
‎Deci știe că simțiți ‎că noul birou e o văgăună?
‎- Nu credeți că spun adevărul? ‎- E un cuvânt greu.
‎Oare? Dacă ceva e adevărat, ‎nu are greutate morală.
‎E exprimarea unui fapt.
‎De exemplu, e adevărat dacă spun ‎că toată lumea vă poate vedea popoul.
‎- Poftim? ‎- Vi se vede fundul cu pantalonii ăia.
‎Când am intrat.
‎Când oamenii vin aici, ‎intră în contact prima dată cu dv.,
‎iar unii trebuie să raporteze ‎că au fost violați.
‎Și dumneavoastră…
‎Înțeleg că vreți să afișați ‎o imagine pozitivă a corpului,
‎dar poate că locul ăsta ‎nu e cel mai potrivit să faceți asta.
‎Dna profesoară Hambling,
‎partea grozavă la Titlul IX e că le apără ‎pe femei indiferent de cum se îmbracă.
‎Nu sunteți avocată, nu?
‎Cum ați obținut postul?
‎Am lucrat într-un ONG care-i ajuta ‎pe copiii refugiați să fie adoptați.
‎Sper că nu au fost nevoiți ‎să se uite mereu la popoul dv.
‎Lila a spus că sunt lacune în programa ta.
‎De săptămâni scrie „trebuie stabilit”.
‎Studenții o întreabă ‎ce o să învețe de fapt.
‎O să învețe despre moarte și ceva.
‎Taxe?
‎Modernism.
‎- Nu e asta. ‎- Auzi!
‎Nu știu cum, dar trebuie s-o spun.
‎Revino-ți naibii în fire!
‎Exact asta a spus și Doodles.
‎- E amuzant că voi două… ‎- Ba nu e amuzant.
‎Concentrează-te pe cursuri!
‎Motivul pentru care sunt pline ‎e reputația ta.
‎Ce înseamnă asta?
‎Trebuie să mergi la cursuri.
‎Bine. Serios?
‎- Când eram șef, nu m-am luat de tine. ‎- Când erai șef, nu tăiam frunza la câini.
‎Câți dintre voi ați citit pentru azi?
‎Adică sincer.
‎Așa. Bine.
‎Câți dintre voi sunteți beți acum?
‎Sau drogați?
‎Vedeți? E în regulă.
‎ABSURDUL
‎Viața nu e ce credeți.
‎Nu o să fie niciodată.
‎FASCISM
‎Sensul e atribuit statului.
‎Nu există niciun sens.
‎Ideea că existăm într-un univers fără scop ‎a apărut după Al Doilea Război Mondial,
‎85 de milioane de morți, ‎inclusiv lagărele.
‎Ce au în comun Camus și Beckett?
‎- Au luptat în rezistență. ‎- Da.
‎Doi oameni care erau convinși
‎că nu există sens pentru a fi pe Pământ,
‎că nu se poate face nimic…
‎dar tot au încercat.
‎Cesare Pavese a spus că singura cale ‎de a scăpa din abis
‎este să-l privești, să-l măsori,
‎să-i sondezi adâncimea și să cobori în el…
‎Subtitrarea: Andra Foca