SERIÁL NETFLIX
DOKTORKA JI-YOON KIMOVÁ VEDOUCÍ KATEDRY ANGLISTIKY
GRATULUJU. S LÁSKOU, BILL
BORKA, CO VÁS SROVNÁ DO LATĚ
Co to do prdele…
Tady ji máme.
- Naši hvězdu. - Dobré ráno.
- Ahoj. - Upřímnou soustrast.
- Díky. Kde je Joan? - Nevím.
Vítejte zpět, vážení.
Nesu dárečky od děkana Larsona.
- První dáma ve vedení. - Paní vedoucí.
Nesedneš si do čela?
Vedoucí by měla sedět v čele.
Díky, Elliote.
S radostí.
Tenhle je zelený, nebo hnědý?
Tak ještě jednou. Ráda vás všechny vidím.
Za chvíli uvidíme, jestli jsme se trefili.
Jako první musíme probrat…
Bill tu není.
Možná bychom mu to vzhledem k okolnostem mohli prominout.
Jeho dcera odlétá na výšku a on ji vyprovází. Brzo dorazí.
Poslyš…
Seber se.
Odlétám a domů se už nikdy nevrátím.
To víš, že… vrátíš.
Nevrátím.
Co se stalo, stalo se.
Časy, kdy ti doma
někdo nechával jídlo, jsou už dávno pryč.
Dobře. Skončila jsi?
- Ano. - Tak jo.
Jen abys věděla, nebudeš mi chybět ty, ale ten tvůj úsměv.
- Přestaň. - Měj se, úsměve.
Tak jo.
No tak, upaluj.
- Napiš mi, až přistaneš. - Dobře, stalkere.
Řeknu vám to na rovinu. Tohle je vážná krize.
Hlásí se nám o 30 procent míň studentů. Snižují nám rozpočet.
Jako by nám moře
podemílalo půdu pod nohama.
V této nebývalé době musíme dokázat,
že to, co děláme na hodinách,
to formování kritického myšlení a kladení důrazu na empatii,
je důležitější než kdy dřív.
Přispíváme tím veřejnému blahu.
Je pravda, že tady z nikoho neuděláme programátora ani inženýra.
To, co tu učíme, se nedá nijak změřit.
Nedá se to zapsat do životopisu.
Buďme ale hrdí na to,
co můžeme nabídnout budoucím generacím.
Musíme mladým lidem připomenout,
že pravé vědění nenajdou v tabulkách ani na Wikipedii.
Zrovna dneska ráno jsem přemýšlela o naší technologií zaslepené kultuře
a o tom, jak jsou studenti on-line 24/7,
a vzpomněla jsem si na Harolda Blooma,
který napsal:
„Máme přístup k nekonečnému moři informací.
Kde se ale skrývá moudrost?“
Přesunuli mě do kanceláře pod tělocvičnou.
Cože?
Všechny moje knihy, věci a šuplíky naházeli na vozíky
a odvezli mi je tam do sklepa.
Proč by to dělali?
Slyšel jsem zvěsti.
Každého, komu je přes 55, nutí do předčasného důchodu.
- Tohle je začátek konce. - Dobře, zkusme nepanikařit!
To se ti lehko řekne, když je ti 51.
Je mi 46.
Fakt?
Všem vám tu slibuju,
že nedovolím, aby naši katedru obrátili vzhůru nohama.
Tady je seznam jmen.
Tihle lidi mají nejvyšší plat a zároveň nejmíň studentů.
Promiň, že to musíš řešit první týden.
- Nemůžeme přijít o nikoho z nich. - Vždyť jsou to vykopávky.
V průměru mají pět studentů na seminář.
Pro americkou literaturu toho udělali jistě hodně, ale…
Já to zvládnu!
…nabízíme hodně štědré důchodové balíčky a…
Takže než vytáhnu bič,
mohla bys je zkusit nějak přemluvit.
Mám pár nápadů, jak přitáhnout víc studentů.
Yasmin McKayová má letos dostat definitivu.
Chtěla bych z ní udělat zvanou přednášející.
Nemůžeme udělovat definitivy ani zvát přednášející.
Studentů bylo málo vždycky, ale teď je to katastrofa.
Proto jsi Joan přesunul do sklepa pod fitko?
Jak se to mohlo stát? Zeptám se Deb.
Poslyš…
Já vím…
že jsi měla velké plány.
A vím, že je to tu zastaralé a předpotopní.
Pamatuješ ale, co jsem ti řekl, když jsem ti volal s tím,
že máš definitivu?
Jestli někdo dokáže Pembroke přenést do 21. století, jsi to ty.
No…
Stačí mi tři jména.
Je tohle Sex v románu?
Ne, tohle je Přehled americké literatury mezi lety 1850 až 1918!
Konzultace mám v úterky a čtvrtky od jedné do dvou,
ale můžete přijít kdykoliv, protože tu prakticky bydlím.
Jestli jste na čekačce, pošlete mail.
Zdravím. Moc děkuju, že jste se ujal té mojí definitivy.
- Ji-Yoon mi to právě řekla. - Za málo.
Jste v pořádku?
Proč naplánovala dva literární semináře na stejný čas?
To já nevím.
Možná si myslela, že máme rozdílná témata.
Sex v románu? Tak jsi ho pojmenovala?
Ano.
Mám tu pro vás seznam externích recenzentů.
Kam jsem ho dala? Sakra…
Jen mezi náma, je taky na seznamu.
Na jakém seznamu?
Co kdybychom ty semináře spojily?
To mám učit s vedoucím mojí posudkové komise?
Chci, aby tě viděl v akci.
Udělá si ze mě asistentku.
Když uvidí, jak jsi úžasná, bude tě muset brát vážně!
Už mám hotový sylabus, takže…
Hele, za časů Billových studií plnil Elliot posluchárny.
Na jeho přednášky musel mít člověk zvláštní povolení a…
Taky už 30 let přednáší o tom samém.
Pořád ale…
rozhoduje, kdo uspěje a kdo ne.
Yaz,
já tě chápu. Když jsem začínala, taky jsem si říkala,
proč o Dickinsonové učí nějaká Asiatka.
Teď ale máme opravdovou šanci.
Ty žádáš o definitivu
a ze mě je vedoucí katedry.
Děkan mi věří, takže ti tu definitivu zařídíme
a pořádně to tu oživíme.
DORAZÍTE? UŽ JE 9:50.
Do hajzlu.
Narativ mužského hrdiny?
Dobře. Někdo další?
Když je řeč o americké renesanci, co…
Tak jo.
Musíme si pohnout, když nás spojili.
- Rozdáš to? - Jasně.
Toto je mimochodem doktorka McKayová,
která se k nám ochotně připojila.
Doktore Dobsone?
Není vám nic?
„Láska je slepá.“
Kdo tuto frázi zpopularizoval?
Ano, hádáte správně.
Chaucer.
Známý také jako otec moderní angličtiny.
Divili byste se, kolik slovních obratů a idiomů
z naší každodenní řeči
pochází přímo ze 14. století.
Nemusíte znát odpověď.
Mnohem víc mě zajímají vaše otázky.
Žádná správná analýza neexistuje.
Když ráno vstávám, netěším se na výuku kvůli tomu,
co vás naučím, ale kvůli tomu, co se naučím já od vás.
Paní doktorko, podepíšete nám to?
Snažíme se zatlačit na vedení.
ZACHRAŇTE ETNICKÁ STUDIA
To je studentská petice.
Ano, ale sháníme i hlasy nebělošských vyučujících.
Jasně.
Sem stačí?
Jo, ještě jednou díky.
Mimochodem, jsem na čekačce na Smrt a modernismus.
Podepíšete mi ji?
Díky.
Podle bráchy jste důvod, proč sem jít.
- Jak se jmenuje? - Jesse Eisenstadt. Znáte?
U nás doma jste za úplného boha.
Jsem tak stár, jsem tak stár.
Je čas kalhoty zkrátit o centimetrů pár.
No co?
Ráda čtu.
Ty krávo.
Neslyším ani vlastní myšlenky.
Jo, tohle je hrůza.
Pojď.
Dobře.
Chtějí se mě zbavit.
Jak jinak si tohle mám vyložit?
Tohle si vyloženě říká o žalobu podle hlavy IX.
Proč myslíš?
Protože to tak hned půjdeme nahlásit.
K čemu to protidiskriminační oddělení jinak máme?
Podám tu stížnost za tebe.
Naše první paní vedoucí a už dělá vlny.
Jsem na tebe pyšná.
Ještě mi za nic neděkuj.
Neděkovala jsem.
Hele…
Kdy ses naposledy dívala na hodnocení výuky?
V roce 1987.
A podíváš se?
Nehodlám se podřizovat nárokům studentů.
- Nesnažím se být populární. - Tak to se ti daří na výbornou.
POPEL PROBLÉMOVÝCH STUDENTŮ
Na katedru se nám hlásí čím dál míň lidí.
Musíme si udržet studenty,
jinak…
Jinak? Jinak co?
Larson mi vykreslil děsivou budoucnost.
Děsivější než obvykle?
Jo.
Chodíš takhle za všemi?
Ano.
U Billa to bude chtít trochu nátlaku, ale jo.
Ten tě má za bohyni.
- Copak? - Ne, já jen…
Pořád je to mezi náma divný.
Jasně že je, ty trumbero.
Sharon umřela.
Takže už vám nic nestojí v cestě.
Promiňte, že jdu pozdě.
Dejte mi vteřinku.
Zdravím.
Dobře.
- Kde mám dongle? - V ruce.
- Jak se tam dostal? - Dala jsem ho tam.
Tak jo.
Začneme několika obrázky, co jsem sesbíral,
jestli to tu nějak zprovozním.
Anglista z Pembroku se usmažil proudem, zatímco…
Jsi v pohodě?
Sharon?
Nedokážu říct, jestli se mi chce srát, nebo se dere ven.
Mně se taky dere ven.
Nerozesmívej mě.
Ne, umím se otáčet. Tohle hodí…
- Doktore Dobsone? - Do prdele.
Pardon.
Fíha. Tohle je Lila.
Píše úžasnou disertačku.
Kterou už brzo dočtu.
- Vítejte na Současné literatuře. - Smrti a modernismu.
Vítejte na Smrti a modernismu.
Většinou po nich chci tweetnout oblíbenou repliku z Bílé velryby.
Tweetnout?
Loni vedly „Říkejte mi Izmael,“ a „Táhni do pekel horoucích!“
Ne, chci, aby se nechali pohltit příběhem
a krásou toho jazyka.
Když budou hledat jen jednu nejokázalejší repliku, tak…
Je to jen cvičení…
Vůbec se nemusí snažit.
Skvěle mě to s nimi sblíží.
A zjistila jsem, že to podporuje důkladné čtení.
Ale vy jste tu odborník.
- Co se ti stalo s židlí? - Co tu děláš?
To neunesla drobnou Korejku?
Jak ses dostal dovnitř?
Dej mi ty klíče. No tak.
- Tady je máš. - Panebo… Nech toho.
Dej je sem. Už nejsi vedoucí!
- Dej mi… - Nech mě!
Mám je přímo tady.
Panebože!
Pojď sem.
Ty jeden… Už je mám! Jo!
- Sakra! - Cítím je!
Pane jo!
Omlouvám se.
Ne, my jen…
Teď vypadám neprofesionálně.
- Promiň, že jsem nebyl na schůzi. - Musela jsem tě přede všemi bránit.
- Jak to šlo? - Jak…
Ne, vážně. Jak jsi to zvládl?
Pěkně si mě podala.
Chce, abych se sebral, protože už jsem na to všechno sám.
Máš přece mě.
Teda máš přece nás všechny. Tak jsem to…
Já jsem to tak…
Jasně.
Najmu Yaz jako zvanou přednášející.
- Souhlasil? - No…
ne tak docela.
Dal mi seznam tří členů katedry
s nejvyššími platy a s minimem studentů.
- Joan, Rentz, McHale. - McHale.
Chce, abych je donutila odejít do důchodu.
Doufám, že jsi ho poslala do háje.
Jeho přání je mi rozkazem.
To určitě.
Jako vedoucí máš za úkol…
Budeme tu vůbec za pět let?
Katedra anglistiky? Mám pocit, jako bych dorazila na večírek…
těsně před zavíračkou.
- Jako vedoucí bys měla i… - Chceš pěstí do nosu?
Můj obličej je mé jediné jmění.
- Proto jsem švorc. - Proto jsi švorc.
- Musím pracovat. - Jasně.
A už se nenechávej vozit od studentek.
Zabavili mi auto. Dostanu ho odpoledne.
- To mě špehuješ? - Přeskočilo ti?
Psala mi nějaká podržtaška od ombudsmana. Víš, že to byla Dafna Eisenstadtová?
Dcera Eisenstadta z dozorčí rady.
Přesně. Všichni musíte být vzorní.
Závisí na tom zdraví celé katedry.
„Zdraví celé katedry?“
- Nevím, proč… Vypadni. - Cože?
- Nezní to nejhůř. - Padej.
SOCHA SVOBODY
- Ahoj, appa. - Ahoj.
Ahoj, broučku!
Má hotové úkoly?
Má.
Super.
Appa…
Měl jsi to sundat.
Dám to pryč.
Musím s tebou mluvit.
Pořád mu do Michiganu posíláš mražené steaky?
Jde o Ju Ju. Její učitel mi říkal, že potřebuje psychiatra.
Cože?
Neumí korejsky.
Ale učí se.
Tohle nakreslila.
Říkal, že za těch 17 let učení
ještě nikdy neviděl nic tak znepokojivého.
V kolika ti umřela máma?
Ve čtrnácti.
Hele, já neumřu, až ti bude 14.
Jak to víš?
Podívej se na mě!
Asi jsem si natáhla rameno.
Kdo by se o mě staral, kdyby se ti něco stalo?
Habi je strašně starý.
S tím si nedělej starosti.
Budeš si mě pamatovat, až umřeš?
Budu.
Mám tu spát s tebou?
Ne.
TOHLE SE TI STINE
ODBORNICE NA TERAPII PRO ADOPTOVANÉ
PROTIDISKRIMINAČNÍ ODDĚLENÍ
HLAVA IX
JI-YOON ZÍTRA TO PLATÍ?
ANO
SRAZ NA PROTIDISKRIMINAČNÍM ODDĚLENÍ
JSEM TU. JDEŠ?
ZA DVĚ MINUTY
Doktorko Kimová?
Doktorko!
- Zdravím. - Ahoj.
Nemůžu najít Billa.
- Cože? - Slehla se po něm zem.
Dobře.
Hej! To jsi ztratil mobil? Zase jdeš pozdě na hodinu.
Nemůžeš se mi válet v kanceláři!
Kristepane. To si děláš srandu.
- Promiň. - Obuj si tu druhou.
Asi bychom měly začít.
Určitě dorazí.
Super.
Nejdřív bych vám měla říct,
že tohle není zcela diskrétní pracoviště.
Snažíme se zachovat soukromí,
ale pokud budeme mít obavy o vaše bezpečí…
Nemusíte, nikdo mě nepronásleduje.
Nejsem tu kvůli sexuálnímu obtěžování.
Na to už podle mě dávno nemám věk.
- A stěžovatelka jste vy? - Ano.
Jak dlouho tu pracujete?
Třicet dva let.
To je vážně dlouhá doba.
Která katedra?
Anglistiky.
Myslíte, že bych mohla mluvit s člověkem, co se bude mým případem zabývat?
Vyšetřující vám bohužel bude přidělen,
až rozhodnu o míře provinění vůči hlavě IX.
Přesunuli mi kancelář do nějaké sklepní díry pod tělocvičnou.
Kolegům se stejným titulem jejich kanceláře zůstaly.
Jaký máte vztah s vedoucím katedry?
- Probírala jste to s ním? - S ní.
Promiňte.
S ní.
Měla bych nahlásit sama sebe.
Měla tu být se mnou.
Tohle byl její nápad.
Nevím, co se stalo.
Takže ona ví, že považujete svoji novou kancelář za sklepní díru?
- Podle vás nemluvím pravdu? - Ta je relativní.
Vážně?
Pravda nemá žádný morální náboj. Je to jen zhodnocení reality.
Pravda je taky například to,
že vám všichni vidí na zadnici.
- Cože? - Leze vám zadek ze šortek.
Hned, jak jsem vešla.
Jste první, s kým se tu lidi baví.
A mnozí z nich přicházejí nahlásit sexuální násilí.
A vy…
Chápu, že asi máte ráda svoje tělo.
Na protidiskriminačním oddělení by se ale měl člověk trochu krotit.
Doktorko Hamblingová,
na hlavě IX je úžasné, že chrání ženy bez ohledu na to, co mají na sobě.
Nejste právnička, že ne?
Jak jste tohle místo dostala?
Jsem z neziskovky,
která pomáhá umisťovat děti uprchlíků do pěstounské péče.
Tak to doufám, že jste na ně přitom nešpulila prdel.
Lila říkala, že ještě nemáš hotový sylabus.
Chybí ti v něm příštích osm týdnů.
Na to, co se bude probírat, se lidi ptají Lily.
Bude se probírat smrt a něco.
Daně?
Modernismus.
- To určitě ne. - Poslyš…
Řeknu ti to na rovinu.
Seber se.
Přesně to mi řekla i Šibalka.
- Je vtipný, jak jste… - Není to vůbec vtipný.
Soustřeď se na semináře.
Tolik studentů máš jen díky svojí pověsti.
Jak to myslíš?
Musíš se začít snažit.
Aha. To jako fakt?
Já tě jako vedoucí nebuzeroval.
Já totiž na svoji práci nekašlala.
Kolik z vás má na dnešek načteno?
A teď upřímně.
Aha, jasně. Super.
Kolik z vás sem přišlo opilých?
Zkouřených?
Vidíte? Tak se mi to líbí.
ABSURDNO
Život se neřídí podle nás.
Nikdy to tak nebude.
FAŠISMUS ABSURDNO
Všechen smysl si nárokuje stát.
Žádný smysl neexistuje.
Myšlenka, že naše bytí postrádá smysl,
se objevila po světových válkách.
Umřelo 85 milionů lidí. Včetně koncentráků.
Co mají společného Camus a Beckett?
- Bojovali v odboji. - Ano.
Oba byli přesvědčení,
že na naši existenci na tomhle světě není žádný lék
a že jsme tu zcela zbytečně…
a přece se snažili.
Cesare Pavese tvrdil, že nicotě unikneme jen tak,
že do ní pohlédneme, zhodnotíme,
jak je hluboká, a vrhneme se do ní…
Překlad titulků: Eliška K. Vítová