Sveiki. Ar ten kas nors yra?
Džonai!
Džonai, baik!
- Atsiprašau. Atleisk. - Viskas gerai.
- Viskas gerai. Neatsiprašinėk. - Atsiprašau.
Baik atsiprašinėti. Liaukis.
Tau viskas gerai.
Man ne viskas gerai.
Labai ačiū, kad atėjote.
- Čia jau paskutiniai? - Taip.
Taip.
Nustebau, kad visi anksti išskubėjo miegoti.
Žinai, žmonės turi darbus.
Sekmadienį?
Ką tau pasakyti, Deni?
Paskutinę minutę paprašai surengti tau vakarėlį.
Padariau, ką galėjau. Atleisk, kad tai - ne sumautas Vudstokas, seni.
Viskas gerai. Buvo puikus vakarėlis, girdi? Nesijaudink.
Žinai, mane slegia didžiulė įtampa.
Aš…
Parašai vieną knygą, sukuri vieną filmą
ir iškart jie tarsi, bum, užsipuola, kad duotum kitą.
„Verčiau paskubėk, kol neatsirado kitas ir…“
Neužbėgo už akių?
Nori išgerti?
Taip. Ko turi?
40-ies metų senumo „Macallan“.
Gerai.
Nebent taip elgiasi tik elitiniai kapitalistai.
Turėjau pasaugoti gerus dalykus, kol minia išsiskirstys.
- Ar ne taip sakei? - Taip. Prasideda.
- Kas aš? Toks blogas kaip Reiganas? - Blogesnis už Reiganą.
Blogesnis už Reiganą. Teisingai.
- Štai… Taip, ne. Rimtai. - Rimtai?
Tiesiog paimk.
Tau visada lengviau kritikuoti, nei priimti kritiką,
žinai?
Žinau.
Neblogai čia įsikūrei.
Taip.
Pasakysiu, nes tai reikia pasakyti,
bet aš manau, kad tau reiktų nustoti save graužti ir pasimėgauti.
Negaliu. Tiesiog mano ne tokia prigimtis.
Be to, pavydžiu to, ką turi tu, pats žinai.
- Nepradėk tų nesąmonių. - Kodėl? Tai tiesa.
Tu įsitaisei ant Holivudo kalno,
bet kažkodėl pavydi mano žavios ištikimybės
mūsų jaunystės ideologijai.
Ji išsirinko tave.
Galiausiai ji išsirinko tave, taigi…
Brangusis, ateini gultis?
Mieloji, tuoj ateisiu.
Pasiilgau tavęs.
- Ji tokia gašli. - Taip.
Man neužtenka jėgų.
Ji skleidžia tokius garsus tarytum žvėris.
Taip, vakar viską girdėjome iš pirmosios eilės.
- Jūs tai girdėjote? - Viską. Taip.
Sumautas atviro plano namas.
Brangusis?
Mieloji, sakiau, kad tuoj ateisiu, gerai?
Pabaigsiu gėrimą, sutvarkysiu reikalus, įjungsiu signalizaciją.
- Nagi. - Signalizaciją?
Čia, rojuje, turite signalizaciją?
Taip, visi kanjone turi. Na žinai, po Mensono.
- Aišku. - Arba ją, arba šautuvą.
Ji neleidžia man įsigyti šautuvo…
Negali įjungti signalizacijos. Šeila dar negrįžo.
Ką? Ji nemiega miegamajame?
- Ne, ji išvažiavo. Tavo mašinos nėra. - Ką?
Gerai laikaisi?
Vis dar gerai atrodai.
O tu vis dar atrodai liekna.
Man viskas gerai. Truputį pavargusi.
Majai jau ketveri, ji labai aktyvi.
Mėginsite susilaukti dar vieno?
Ar tai nesuderinama su jūsų gyvenimo būdu?
Gerai, brangusis, tiesiog…
Gal bent jau atvežei nuotrauką mums parodyti?
Taip, turėčiau ką nors turėti rankinėje. Gali būti senoka.
Ji tokia miela. Tiesiog miela. Taip.
Ir tie žandukai.
Ir tos akys.
Žinai, numezgiau jai kepurę.
Žinoma, dabar ji jau turbūt gerokai per maža.
Taip, jos didelė galva.
Argi ji čia ne miela?
Gražuolė.
Žinau, kad buvai labai pikta,
bet jei galėtume su ja susipažinti, paprasčiausiai… bent vieną popietę,
man tai labai daug reikštų.
Žinai, kad ji neleis.
Laikui bėgant leido tai aiškiai suprasti, turime su tuo susitaikyti.
Gerai, bet ji - čia.
Noriu pasakyti, turbūt buvo priežastis čia atvažiuoti?
Abu žinome tą priežastį.
Tiesa?
Reikalai… Taip, buvo ne per geriausi…
finansine prasme.
Kodėl gi?
Mums praverstų parama.
Denis nėra blogas žmogus.
- Mes niekad taip nemanėme. - Vienas, du, trys.
Jis tiesiog naivus. Žinome, kad tai žavu, bet nepatikima.
- Vienas, du, trys. - Gerai. Gana, brangusis.
Kiek paramos jums reikia?
- Vienas, du, trys. - Taip.
Kiek prireiks?
Dabar nesitrauk. Nedrįsk.
5 000 dol.
Labai jau daug pinigų.
Kuriuos turite taupomojoje sąskaitoje.
Mes pasitarsime, ar ne, Vonai? Ir pranešime tau.
Turit apsispręsti šįvakar arba nesusipažinsite su anūke.
Ne…
Jie vis dar tą daro?
Ar ji vis dar gauna, ko nori, neduodama sekso?
Štai taip, mama. Štai taip.
- Ačiū. - Niekis.
Ne, ne niekis.
Tu labai maloni… kad manimi pasirūpinai.
Pasirūpinai mumis visais.
Gali papasakoti, kas nutiko?
Aš tik norėjau paplaukioti.
Kilo šiokių tokių sunkumų ir tiek.
Aišku.
Bet tu nemoki. Turiu omeny, plaukti.
Netiesa.
Dažnai neplaukioju…
bet tai nereiškia, kad nemoku.
Gerai, pamaniau, kad…
Nieko tokio.
Bet tu nemoki gerai plaukti, Džonai. Jei nebūčiau tavęs ten išgirdusi…
Vaikystėje plaukiodavau ežere prie vasarnamio.
Jis buvo užtektinai didelis, kad būtų stipri srovė.
Mes su broliais lenktyniaudavome.
Vis dar pamenu tą jausmą, kai priplauki vidurį.
Kelio atgal nebėra.
Grįžti taip pat sunku, kaip stumtis į priekį.
Aš plaukdavau į priekį.
Ir laimėdavau.
Tada Dievas buvo su manimi.
Jis vis dar su tavimi.
Žiūrėk, kiek mes visko turime, kokie esame palaiminti.
Dažniausiai taip ir jaučiuosi.
Tikrai.
Bet ne visąlaik.
Turi daug rūpesčių dėl rinkimų, vystymo projektų.
Gerai išsimiegokim, ryte jausimės geriau.
Aš nelaimingas.
Rimtai?
Tu neskirsi baudos? Tai jau nebelaikoma bauda? Baik.
Nagi.
Ei, Erni, ką žiūri?
Futbolą.
Vieną iš savo europietiškų žaidimų?
Turbūt. Dabar vidurnaktis.
Sakau, čia vienas iš tavo europietiškų žaidimų?
Taip. Italija.
Aš tik norėjau, kad atsakytum.
Skaudu, kai neatsako į tavo klausimą.
Atsiprašau. Tai - svarbios kvalifikacinės rungtynės.
Viskas gerai. Man nerūpi, ką tu žiūri.
Aš tik noriu, kad bendrautum su manimi.
- Aš - tavo žmona. - Iš kampo.
Taip, perduok. Taip. Perimk kamuolį.
Perduok. Nagi! Tu tiesiai prieš…
Ką tu… Kodėl šitaip padarei?
Pameni, kai mes apžiūrinėjom šitą namą?
Abu išgyvenome akimirką, kai supratome, kad jis - mūsų, ar ne?
Pavyzdžiui, mane pakerėjo virtuvė.
Tiek vietos maisto ruošimui ir gaminimui.
O tave - šitas rūsys.
Šita privati erdvė - kam?
Kam, Erni?
Žiūrėti rungtynes.
- Ir viskas? - Ar galėtum atiduoti pultelį?
Ką čia išdarinėji, po velnių? Ką tu…
Kas nutiko… Kas tai padarė?
Aš padariau.
Labas, žmogau.
Čia Banė. Vėl.
Gal kalbėjai su Taileriu?
TELEFONAS
Taip, vėl skambinu.
Nes vis dar neturiu nei sumauto atsakymo, nei sumauto vaikino.
Taip, gerai. Žinai, ką?
Tu taip pat suknistas prietranka.
Biče, tau reiktų išgerti saują raminamųjų.
Tavo sumautai motinai taip pat!
Prašau, paskambink, jei ką nors išgirsi.
Jums ten kažko reikia?
Ne.
Atrodo, kad jums reikia pagalbos.
Žinai ką, lope? Nereikia.
Mano šiknius vaikinas neatėjo.
Apgailestauju. Jam tikriausiai ne visi namie.
Taip jau būna, ar ne?
Ir aš nebegaliu niekam paskambinti,
nes išmečiau suknistus centus į smėlį.
Nepasiduok.
Šiaip jau aš turiu… Galiu atnešti iš mašinos metalo ieškiklį.
Nustebtum, ką galima rasti su tuo prietaisu.
Žiedus su deimantais ir auksinius dantis.
Kartą net dviratį radau. Vis dar juo važinėju.
Kokia prasmė? Jų nebėra.
Kaip Tailerio. Kaip visko.
Taip neturi būti.
Visi turėtų šokinėti aplink tokią gražuolę kaip tu.
Kaip aplink karalienę.
Aš to net nenoriu.
Galiu pati savimi pasirūpinti.
Tą ir dariau nuo 18-os.
Paskui susipažinau su simpatišku vaikinu
ir staiga nusprendžiau, kad reiktų kažkuo pasitikėti.
Suklydau. Pati kalta.
Niekuo šiame pasaulyje negaliu pasitikėti.
- Bum. Vieną radau. - Ir aš.
Matai?
Taip, matau.
Matai šitą?
Pasilik.
O Dieve.
O varge, manau, aš tave myliu.
Jos to nori, aišku? Jos visos.
Jų niekas neverčia. Jos visos sutinka.
Aš to reikalauju.
Tai tau patinka tokie dalykai?
Kodėl?
Aš nežinau. Tiesiog patinka.
Tai keista ir gėdinga.
Man tai tiesiog patinka. Man tikrai… Visada patiko.
Bet aš tai slėpiau.
Tu pažeidei mano privatumą, nors neturėjai tam jokios teisės.
Labai atsiprašau.
O Dieve. Tavo atžvilgiu tai visai nesąžininga.
- Labai atsiprašau. - Po galais, Greta, nedaryk taip.
- Nepasiduok taip lengvai. - Atleisk.
- Ir vėl darai tą patį. - O Dieve. Gerai! Aš siuntu.
Siuntu ant tavęs.
Tu tai slėpei nuo manęs.
Tu mane išgąsdinai.
Kodėl taip elgeisi?
- Tam, kad apsaugočiau tave. - Nuo ko?
Nuo savęs.
Nuo to, kad aš…
Kad esu monstras ir ligonis, ir iškrypėlis, ir išsigimėlis.
Mes visi ligoniai. Bent jau viduje. Visi iki vieno.
Aš…
Ką?
Kas tau? Pasakyk, kas tau.
Erni, nuo šiol turi man viską sakyti,
kas tai bebūtų.
Aš toks užsivedęs.
Taip, tu užsivedęs.
- Taip. - Užsivedęs.
- Kur aš? - Ei.
Tu - Los Andžele.
Pameni? Atvažiavome rinkti lėšų.
Taip.
Sapnavau labai keistą sapną.
Po namą bėgiojo puma,
ji buvo milžiniška.
O aš negalėjau rasti Majos
ir negalėjau rasti tavęs.
Ir negalėjau apginti savo merginų.
Kur tu išvažiavai?
Į vaistinę. Pilvą skaudėjo Majai. Tau. Išsirink melą. Laikykis jo.
Nuvažiavau į namus pas tėvus.
Pupa.
Kodėl taip padarei?
Aš tiesiog pasijaučiau siaubingai dėl to, kad tave čia atsitempiau
ir priverčiau visa tai daryti dėl nieko.
Aš tik norėjau viską sutvarkyti, ir viską sutvarkiau.
Tai ne…
Matai?
Ko jie nori mainais?
Žema. Į kokį dugną esi pasirengusi nugrimzti.
Jie nori susipažinti su Maja.
Tu gal juokauji.
Aš visąlaik būsiu šalia.
Nepaliksiu jos vienos su jais.
- Bus visiškai saugu. - Ne. Ne, šito nebus.
Prašau, nereikia. Ne. Prašau.
Atsiprašau. Atleisk. Neturėjau sutikti.
Bet pagalvok, kiek gero nuveiktume su tiek pinigų.
- Apie viską, ką galėtum nuveikti. - Man nerūpi.
Neverta.
Verčiau parduočiau sielą Kukluksklanui.
O jei ji susitiktų tik su mano motina?
- Tik su tavo motina? - Ji dėl to nekalta.
Juk jis buvo tėčio draugas.
Tu jai pasakei, bet ji nieko nedarė.
Šiaip jau, ką ji turėjo daryti?
Ji galėjo tavimi patikėti.
Apginti tave.
Bet ji neišdrįso.
Jis tikrai galvoja, kad mums taip paprasta.
Kodėl neturėtų galvoti?
Turiu galvoje, kiek tau buvo metų? Keturiolika?
Tiksliai nežinau.
Trylika, apvalūs žandai, minkštas pilvukas. Puikiai žinai.
Mes tiems šikniams nieko neskolingi.
Tavo šeima - čia, girdi?
Maja ir aš.
Gerai.
Gerai?
Gal juokauji?
Leisk man iš pradžių atsiprašyti, žmogau. Aš atsiprašau.
Aš blogai pasielgiau.
Aš visą naktį važiavau čia riedlente,
bandžiau su tavimi pasikalbėti, ir aš tiesiog…
Aš tiesiog…
- Tu laikai peilį? - Taip,
nes pykstu ant tavęs, šūdžiau tu,
ir aš jį panaudosiu!
Prie tavęs kas nors lindo?
Kas, po galais, prie tavęs lindo? Kibo, lindo, nesvarbu.
Nudėsiu tą šiknių.
Kažkoks vojeristas. Nereikėjo man su juo kalbėtis.
Aš nežinojau, kur tu! Aš negalvojau!
Šūdas, žmogau. Tu nekalta. Kaltas aš.
Kai tavęs nėra šalia, aš pridarau klaidų.
Todėl man tavęs reikia. Taip pat todėl… Tu mane trauki.
Gerai.
Nes tu - daugiau mažiau viskas, ką turiu.
Neturiu atsarginio plano.
Esu tau pasakojęs apie tą šiknių Brajeną?
Savo brolį?
Ne, mano brolis Brajenas visai kietas.
Tik po avarijos nebekalba.
Kalbu apie savo patėvį Brajeną.
Ne.
Jis buvo eilinis, vidutiniškas liurbis.
Stumdydavo mus, vadindavo mane idiotu.
Mama visada stodavo jo pusėn.
Laukiau, kol ji liausis, bet ji visada palaikydavo jį.
Chuliganai pralaimi tik filmuose.
Tikrame gyvenime jie laimi.
Vis dėlto esu idiotas.
Turiu galvoje, aš…
Nusipirkau banglentę, nors net neprisimenu, kaip.
Žinau, kad mėginome taupyti. Aš tiesiog… Aš viską sumoviau.
Galime apie tai pakalbėti vėliau?
Taip, velniai rautų.
Aš visom keturiom už.
- Lipk, mieloji. Sėsk. - Ar jai ko nors reikia į kelionę?
- Užkandžių ar panašiai? - Viskas gerai. Ačiū už viską.
Žinoma. Turbūt, kai kitąkart susitiksim, aš ir būsiu mama.
Žinau, kad tai - natūraliausias dalykas pasaulyje
ir man nereikėtų bijoti, bet truputį bijau.
Pasakyk ką nors. Padrąsink ją. Bent kartą būk žmogus.
Niekas nesijaučia pasiruošęs. Bet, patikėk, turi viską, ko reikia.
Nereikia bijoti.
Bent jau gimdymo.
Tapti mama, žinai, yra baisu, ir tas jausmas nedings.
Bet sėkmės.
Nepražūsi.
- Labai ačiū. - Ačiū.
- Viso. - Gera buvo pasimatyti. Sėkmės.
Palaikysime jus.
- Balsuokite už Rubiną. - Pirmyn, Rubinai.
- Viso. - Viso, Maja.
O Dieve. Maniau, jie niekad neišvažiuos.
Labas rytas.
Vakar sapnavau labai keistą sapną. Jame buvai tu.
Ir ką aš dariau?
Tikiuosi, gelbėjau pasaulį.
Ne, tu skendai.
Na, skamba nekaip.
Tu rėkei ir ten buvo mama.
Buvo keista, bet labai tikroviška.
Jūs vakar neplaukiojote, ką?
Štai kas nutinka, kai prieš miegą žiūri televizorių.
Ypač tą „Fantazijų salą“.
Taip.
Taip, tikriausiai dėl to.
Mama dar miega? Nėra pusryčių.
Tavo motina manė, kad neateisi.
Aš sakiau, kad nesu tikra.
Praeityje nebuvai labai patikima,
natūralu, kad kilo klausimų.
Tai kurgi ji?
Ji - lauke, mašinoje kartu su tėčiu.
Ten ji ir liks.
Žinote, iki šios dienos sutikau daugybę šiknių.
Grubių, bjaurių, net agresyvių žmonių.
Bet jūs - blogiausi šikniai iš visų.
Gražiame name, gražiai išauklėti,
ir niekas nesitiki,
kad iš tiesų esate niekingi beširdžiai!
Paauglystėje jūs man komandavote, o aš nieko nesupratau.
Taip, maniau, kad jūs - mano visas pasaulis.
Dabar žinau, kad jūs - tik porelė išsigandusių, senų priemiesčio šiknių,
siaubingai bijančių tiesos!
Šitaip mano namuose nekalbėsi!
Žinai, kas nutiko tavo namuose?
Ką padarė tavo senas studijų laikų bičiulis?
Jis atėjo į mano kambarį,
numovė mano pižamos kelnes, spjovė sau į delną…
Baik, tiesiog baik!
- Tučtuojau baik! - O jūs manimi netikėjote.
Ir vis dar manimi netikite. Patikėkite tuo!
Tau viskas gerai?
Taip, man viskas gerai.
Šaunuolė mano. Taip.
Dingstam iš čia.
Einu išsimaudyti.
- Naujas kostiumėlis, mamyt? - Ne, seniai jį turiu.
- Tavo užpakalis atrodo didelis. - Kaip dvi pagalvės.
- Apsivilk kitą maudymosi kostiumėlį. - Apsirenk.
Ei. Gana. Mandagiau.
Mamytė smagiai išsimaudys baseine.
Smagiai paplaukiok, širdele.
Ačiū.
Gerai, valgykite dribsnius.
- Ačiū, mamyte. - Ačiū, mamyte.
Pabudome ir kelkimės, brangute. Metas keltis.
Žiūrėk, ką čia radau.
Diena baigėsi, metas pamatyti
Ei, brangioji. Jėzus ateina, apsimesk, kad dirbi.
Kartą mačiau tokį lipduką ant buferio. Tikrai prajuokino.
Širdele, tau išties reikia keltis.
Mano draugas grįžta namo. Jis taip pat - ir mano viršininkas.
O varge.
Turbūt susitvarkysiu pats.
Vakar tikrai buvo smagu, ar ne?
Ką čia turime?
ŽURNALAS
Vis dar nekenčiu Los Andželo. Oficialiai.
Ačiū Dievui. Mes namie.
- Ir dar kai ką tau pasakysiu. - Taip.
Nežinau, ar artimiausiu metu, ar išvis kada nors ten grįšiu.
Tačiau džiaugiuosi, kad nuvažiavome.
Man tai primena, ką turime čia, namuose,
ir už ką kovojame.
Teisingai.
Ką gi.
Argi judu ne gražučiai kaip vienuolės dziundzė.
- Labas, Džerka. Kas nutiko, žmogau? - Nežinau, bičiuli.
Kodėl tau nepaklausus žmonos?
A, Šeilyt?
Kas per velnias čia vyksta?
Išvertė Sandra Siaurodinė