Я Денні Рубін, і я балотуюся в Законодавчі збори штату.
-Татусю, телевізор! -Це моя дружина Шейла
-і наша донька Майя. -Так, доню. Тато в телевізорі.
Ти чула, кицю? Вона сказала: «Татусю, телевізор». Хіба не мило?
-«Врятуйте наші хвилі»… -Так, мило.
Гей, мала.
Ти це зробила.
Ти заслужила на подяку.
Це, мабуть, твої шанувальники.
Подивимось.
-Алло. -Алло.
Це кандидат у збори штату Денні Рубін?
Назвіться, будь ласка.
Звісно. Це Меґі з бухгалтерії каналу KTSD.
Як ся маєте?
Усе добре.
Виникла проблема з чеком для оплати.
Нам його повернули.
Певно, це канцелярська помилка з нашого боку.
Ми негайно надішлемо вам інший.
Чудово. Було б добре, якби ви надіслали чек
якомога швидше, щоб не довелося знімати рекламу з ефіру.
Ми негайно подбаємо про це. Вибачте за плутанину.
КНИГА ДЛЯ ЗАПИСІВ
ДЕННІ + ШЕЙЛА РУБІНИ
ГОТОВІ ОБЖИТИ НАШЕ НОВЕ ГНІЗДЕЧКО
ПРИЇЖДЖАЙТЕ В ГОСТІ!
Тій гадюці це сподобається.
Таню, це Шейла.
Привіт, Шейло. Чула, що я вагітна?
Так. Я отримала твою картку. Так гарно. Дім, ти.
Боже. Так, знаю.
Я дуже рада за вас обох.
Життя таке чудове. А як там ви з Денні?
Не дуже добре. Дякую, що спитала. Нам з Денні потрібна ваша допомога.
Ритміка
Ми ненавидимо Лос-Анджелес. Принаймні ненавиділи.
Досі ненавидимо. Лос-Анджелес – місто брехунів та розпродажів.
Цього тижня у нас заплановано вже три заходи.
Як те барбекю на Пасіфік-Біч, де було лише п’ятеро людей?
То були п’ятеро виборців.
У Лос-Анджелесі не можуть за тебе голосувати, навіть якби могли читати.
Думаю, Джеррі має рацію. Годинник цокає.
Час збігає, а я його марную на те,
щоб тиснути руки і цілувати немовлят поза виборчим округом.
Хочеш поїхати в Ла-Ла Ленд і тусити з Лоні Андерсоном? На здоров’я.
Але почекай, поки тебе оберуть.
Гаразд? А зараз це відволікає.
Не дозволь цьому гівнюку-хіпі все зіпсувати.
Мені теж не подобається Лос-Анджелес,
але там крутяться великі гроші.
На вечірці Джека і Тані ми можемо зібрати більше,
ніж за цілий місяць на барбекю-вечірках у Сан-Дієґо.
Це краще застосування твого часу та енергії.
Ми нарощуємо сили. Зараз не можна спинятись.
Добре!
«ТІЛО ВІД БАННІ»
Гарно потренувалися.
Привіт, подруго. Як справи?
Давненько ти не заходила.
Так. Вибач за це, Тайлере.
Мені зроблять ще копій, як тільки ми доробимо обкладинку.
Я тут грався з кількома варіантами.
Тобі подобається котрась?
Кажи чесно, як думаєш.
ШЕЙЛА + БАННІ
Не бійся мене образити.
-Вони фантастичні. -Серйозно?
Це означає…
Кльово, що тобі сподобалось.
-Так, особлива оця. -Це поки що і моя улюблена.
Якщо чесно, друга обкладинка – повне гівно.
Просто це не те, чого я очікувала.
Вона дуже класна.
Перший тираж обійдеться в дві штуки. Чотири, якщо потягнемо.
Вони продаватимуться як гарячі…
У тебе нема двох штук.
Ти ледве кінці з кінцями зводиш.
І що ти собі думаєш?
Я на кілька днів їду з міста.
-Я сподівалась, що Банні зможе… -Ти їдеш.
Логічно.
-Так, усього на кілька днів. -Так, Банні.
На кілька днів.
А коли я повернусь, візьмемось за роботу.
Так, Банні. Коли вона повернеться.
-Клятий шмат лайна. -Отак, солоденька.
Я вже закрила, але дякую.
На здоров’я.
Ти багато речей взяла.
Ви точно тільки на вихідні їдете?
Хочу мати запасні варіанти.
І люблю носити спіднє. Чув про таке?
До батьків поїдеш, коли будете там?
Упевнений, Денні хотів би.
Я не розмовляю з батьками.
Денні багато в чому розумніший за мене.
Коли мова про бачення цілісної картинки, про ідеї.
Але в нього є й сліпі зони.
Гарних тобі вихідних, Джеррі.
Що ти зробив?
Якщо вже робити, то робити правильно.
-Скільки вона коштує? -Заспокойся.
Я не заплатив ані цента.
Її позичив мій партнер по бігу. Я життя йому врятував.
Він потягнув щиколотку.
А в мене єдиного був лід.
Сідай.
Давай.
Ти сідай там.
-Хіба не чудово? -Тобі подобається?
-Мені треба працювати. -Так?
-Хорошої подорожі. -Подобається?
Бувай, Джеррі.
З днем народження тебе
Усім спасибі.
Дякую, люба.
Що? Ти ж не загадав бажання.
Я трохи застарий для цього, тобі не здається?
Для бажання ніколи не пізно.
Гаразд.
Бажаю, щоб моя сім’я завжди була здорова.
Не можна казати вголос. Інакше не збудеться.
І цього року тобі виповнилося
стільки ж, скільки було твоєму батькові, коли його забрав Господь.
Ми – сім’я, що вірить у Бога, а не в забобони,
але немає причин, щоб не перестрахуватися.
Мамо. Дякую.
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ, ТАТУ
Ось. Поїж торт.
Комусь іще торта?
Так. Мені шматочок.
Ще кому? Торта?
Ти точно не хочеш попісяти, сонечко? Потім не буде нагоди.
Гей.
Ти красива.
Що? Ні, я огидна.
-Моє волосся… Вітер. -Ні. Пізно.
Ти вже всміхнулась.
Усмішку назад не візьмеш.
Ніщо не гарантоване.
Вода, земля, небо.
Доки ми не вживемо заходів, щоб зберегти це для Майї.
Правда.
Ти обкурився?
Ти курнув травички, поки я не бачила?
Так.
Під травичкою я краще воджу.
Зосередженіший.
Давай я поведу.
-Справді? -Так.
-Добре. Як хочеш. -Ходімо, сонечко.
Хвилинку!
Впусти мене.
Добре.
-Я збираюсь поплавати. -Гей.
Хочеш зі мною?
Та не дуже.
Нагадай мені не їсти хот-доґи з чилі, які продають у гольф-клубі.
Мене від них завжди крутить.
Вітаємо в раю. Дивіться під ноги.
Будинок був побудований
Джозефом Солоковим, який пережив Голокост.
Після всього, що він пережив,
у його каліфорнійських архітектурних роботах
відчувається потяг до світла,
їхня чуттєвість, життя у всій красі.
У маєтку живе Джоні Мітчелл.
-Це правда. -Ми впевнені, що це так.
Аж дух перехоплює…
…від вашої претензійності.
Скільки на ньому разків намиста?
Треба пильнувати Майю.
-Так. -Тут немає перил.
-Це частина концепції Солокова. -Так.
Так. Там такий спуск.
Знаю. Інколи в мене голова крутиться.
-Так смішно. -Буває. Це не жарти.
Ми не… Це так смішно.
Як би вона виглядала падаючи в каньйон,
тримаючись за життя, а потім відпустивши його…
Двадцять три метри. А внизу гірські леви.
-Що? -Усюди в світі є огорожі.
Але не тут.
Тут дика місцевість, неприборкана.
А ще неприваблива і недоглянута.
З кожного поверху будинку відкривається інший краєвид.
А ванні кімнати є на кожному поверсі?
Так.
-На кожному поверсі. -Є ванні кімнати.
Добре, бо поїздка була довга, і надіюсь, того варта.
Зараз прийду.
-Іди сюди. -Добре.
Як ся маєш?
-Як справи? -Що робиш?
Та нічого такого. Обробляю, стругаю.
-Живеш, як у мрії, брате. -Я в ударі, друже.
То що в тебе?
Маєш для мене роботу? Дублюємо? Я майже закінчив останній тираж.
Хотілося б і гроші побачити.
Ні, вибач.
Виплати трохи затримують.
-Доведеться почекати. -Чувак.
Так, знаю.
Доведеться дзвонити чувакам з порно. Може, в них є для мене робота.
Не люблю я це діло. Я ж християнин.
-Це ранить мою душу. -Розумію тебе.
Не в плані християнства, я ж буддист-атеїст, а в плані душі.
Я ж молюся, як скажений, чоловіче.
А все якось не по-людськи складається.
От, наприклад, пару тижнів тому приходить до мене один чувак
і замовляє дошку для серфінгу.
Я над нею кілька тижнів працював.
Вийшла красивіша за всі попередні.
І вгадай, що сталося?
Той чувак зник. Кинув мене на гроші.
Що я робитиму з цією дошкою?
Вона якраз для мене.
Вона кльова.
Але в мене немає бабла.
Моя стара мене вб’є.
Ми маємо економити.
Та добре.
Розумію.
Ми тепер приймаємо кредитки, якщо це допоможе.
Що ж.
Чурос з травичкою? Моя дівчина робить.
Мені ще працювати треба сьогодні, інакше взяв би.
Хороший вибір. Вони добряче вставляють.
Але що ж. Потім, друже.
Христос з тобою.
А знаєш?
З іншого боку, вони так офігенно пахнуть.
Пригощайся, друже.
Ще раз дякую.
Ваша підтримка і все, що ви робите,
так допомагають кампанії.
-Та з радістю. -Дякую.
Боже. Не можу зупинитися.
Я весь час така голодна.
У тебе з Майєю теж так було?
Наче так.
У цьому триместрі
я така хтива.
Бідний Джек.
Я його вже вимотала постійним благанням сексу.
-Може, переглянемо список гостей? -Не знаю, чи це через
додаткову кров, що тече в моїх жилах,
чи це звичайна для вагітності річ, але я аж горю від жаги.
Господи. Чого вона тільки не бере в рот?
…просто тваринного сексу.
Справжного м’яса. Розумієш, про що я?
М’яса.
Відповіси?
Не почула.
Алло.
А хто говорить?
Так. Хвилинку.
Шейло, це тебе. Це Джеррі. Якийсь Джеррі.
Це Джеррі Ґолдман? З часів Берклі? Що бігав голяка?
-О боже. Він живий? -Знаю.
Ого.
Джеррі, це Таня. Так.
-Угадай що? Я вагітна. -Дай мені.
Привіт, Джеррі.
Привіт, Шейло. У нас проблема.
Я тут цілий день дивлюся телик,
а нашого хлопчика не показують.
Мабуть, ти просто пропустив.
Я того поца Шмідта бачив уже тричі.
Нашу рекламу жодного разу не показали.
Ти не в курсі, що відбувається?
Мабуть, багато дрочиш.
Той козел їх підкупив.
Платить їм удвоє більше, щоб не крутили нашу рекламу.
Тому я піду на телестудію
і скажу все, що про них думаю.
Ні, Джеррі, не треба. Послухай.
Ти, певно, маєш рацію, але коли ти на емоціях,
можеш ускочити в халепу. Матимеш проблеми з законом.
Та знаю.
Ми не можемо тебе втратити на цьому етапі кампанії.
Ти надто цінний.
Я поговорю з ними. Я розберуся.
Гаразд.
А у вас вдома є лосьйон для рук?
Руки пересохли.
Так, у гостьовій ванній.
Дякую, мала.
Добре.
Ти це передбачала.
-Я закінчила з подяками. -Ти така молодчинка.
Треба тільки підписати.
Люблю робити їх одразу.
Інакше ніяк не візьмуся за них. Вічно відкладаю на завтра.
Тобі сподобалася?
-Що саме? -Вечірка.
Я хотіла, щоб вона вийшла гарна. Знаю, що виглядало просто.
Ти гарно попрацювала, як і завжди.
Добре. Просто хотіла впевнитися.
Бо ти здавався емоційно напруженим.
Наче стресував усередині.
Мабуть, це через твого батька і певні спогади.
Дякую, але це не тому.
Це через вибори.
Від проєкту з причалом багато що залежить,
і якщо ми не переможемо, все буде під загрозою.
Тож мій стрес цілком реальний і зовсім не всередині.
Я так і думала. Просто перевіряю.
То, мабуть, якась тварина. То не може бути вона.
Яка ж тварина видає такі звуки?
Ми за кілька кварталів від пляжу «Sunset».
Якщо прислухатись до Джека, ми в Серенґеті.
Ні. Це…
Це все вона.
Що він там з нею робить?
Звідки мені знати?
Та ну. То було так давно. Ми були молоді.
Ну, не так уже й давно.
Який він був?
Невидатний.
-Добре. Отак. -О, тепер вона…
…ганьбиться.
Думаю…
Думаю, ми можемо краще.
Не знаю. Доведи.
Так набагато краще.
Думає, що я не бачила?
Гей.
Денні, Шейло, хочу познайомити вас з моїми друзями.
Цікаво, як вони кохаються.
Цей монстр зверху, робить своє діло.
Або ж він знизу, як ламантин,
а вона зверху і доводить все до кінця.
-Мила. -Так?
Як давно ми з Джеком знайомі? Не пам’ятаєш?
Десять або… ще з коледжу.
Ми ще вчились у коледжі.
А я тинявся по гуртожитках.
Я теж з числами не дружу.
Але я добре складаю пазли. Я візуал і так навчаюсь.
-Він не справжній. -Це рожевий діамант.
Я перевіряла.
…місцеве представництво є основою демократії.
Джеку, хто тут у Законодавчих зборах?
Ти ставиш мене в незручне становище, бо ми щойно сюди переїхали.
-Але… -Гаразд.
Й гадки не маю.
Не знаєш?
-Ні. -Та нічого. Ти не один такий.
Є багато прогресивних людей, особливо тут, у Каліфорнії,
які просто лінуються, залишаються осторонь.
Отак консерватори і виграють.
Я кажу про перерозподіл, про руйнування соціальних служб.
-Можете в таке повірити? -Може, хай вони вип’ють,
-перш ніж про політику слухати? -Так.
-Можна? -Так.
-Наллємо їм випити. -Ходіть зі мною.
Тоді і поговоримо, Браяне.
Я голосую за ще одну «марґариту».
Господи.
-Це добре. -Так.
-Тут так багато людей. -Так. Усе йде…
-дуже непогано. -Усе чудово.
-Ой, чувак. -Гей, друже.
Я думав, ми тебе втратили.
Як довго я спав?
Не знаю.
Ти з’їв цілий чурос. Я такого ще не бачив.
Це небачено, як на твої розміри.
Ага. Мабуть, я був голодний.
Чувак, ніколи не зловживай стравами з травичкою.
Але все добре. А про дошку побазаримо пізніше.
Про дошку?
Чувак, не кажи, що не пам’ятаєш.
Я всю ніч вимальовував на ній твій логотип.
Це на три сотні дорожче, але вона така кльова.
-Гей. -Скуштуй. Такі смачні!
Я вегетаріанка, не можу. Я хочу щось спитати.
Тут картопля і сир, ніякого м’яса.
-З’їж хоч один. -Ні, не хочу.
Тут уже досить гостей, зараз саме час.
Якщо сама не хочеш представити Денні,
-то можу я. -Послухай, Шейло.
-Просто представ його. -Шейло.
Вибач, якщо в тебе склалося хибне враження.
Але випрошувати гроші – це якось нудно й докучливо.
Ну…
Але по телефону я ясно дала зрозуміти, що нам треба зібрати гроші.
Так, і я сказала, що буду рада представити вас гостям.
Але ставити людей в скрутне становище, ми так не робимо.
Ти просто ідіотка. Вона і не збиралась допомагати.
Вона просто хотіла позловтішатись.
Сила особистої розповіді
насправді зводиться до того, щоб узяти на себе відповідальність
за найважливішу історію: історію власного життя.
Політика, промисловість, дипломатія, так?
Це не те, чим ми займаємось, це те, про що ми розповідаємо.
Іншими словами це…
Це брехня.
Ти кажеш, що факти не мають значення.
Ой, вибач.
Ти продаєш людям думку про те, що факти не мають значення.
Пробачте мого друга Денні. Він засмучується, коли на нього
не звертають уваги.
Беліндо.
-У мене для тебе сюрприз. -Звідки ти знаєш Белінду Вестбрук?
З водного фітнесу. Вона казна-що верзе.
-Привіт! -Шейла Дейл Нортон!
-Тепер Рубін. -Так, Рубін.
-Так. -Вибач. Забула.
Ти вийшла за того хіпі, щоб дошкулити батькам.
-Вона верзе казна-що. -Боже мій.
То було не щоб… Я не… Я такого не робила.
Ти й досі найстрункіша, як і завжди.
Знаєш, Таню,
це ж я навчила її блювати перед заняттями з балету.
Ми тоді всі так робили.
-То жах якийсь. -То жах.
-Ого. -Господи.
У мене багато років пішло, щоб позбутися тієї звички.
На щастя, я зустріла дивовижного психолога…
Д-ра Сальватора Амані,
і завдяки йому я розкрилася.
Ти гірший за Рейґана. Чесно.
Він змусив нас повірити, що він воював на війнах,
а не знімався у фільмах про них.
Моя книжка зовсім не про політику.
Усе про політику. Усе.
Це було про політику, коли Рейґан закликав національну гвардію
стріляти в американських студентів.
У громадян, які мирно протестували проти загарбницької війни у В’єтнамі.
Ну от, почалося про В’єтнам.
Ти ж більше такого не робиш? Не блюєш, коли ніхто не бачить?
Що? Боже, звісно, ні.
Так підлітки роблять.
А я ж більше не підліток.
Ні, ти стара й досі огидна.
Ти гірша.
Д-р Амані допоміг мені зрозуміти, що це було не через їжу.
Це через контроль.
Контроль.
Це факт. Я був там, і ти теж.
Але ти втік на пагорби,
поки нас били й арештовували.
Але ти все одно благав, щоб ми запросили вас у наш дім.
Моя дружина благала.
Це твоя історія, не моя.
Я про це і кажу:
якщо подумати, то це історія Денні.
Взагалі-то я подалася у фітнес. В аеробіку. Я треную.
Вона викликає звикання. У хорошому сенсі.
Але… Ти тренуєш?
Це як хобі?
Чи просто щоб зайняти себе?
Ні, це робота. Бізнес. Я зустріла талановитого…
Чому я про це не знала?
Не знаю. Може, тому, що ти завжди про себе торочиш.
Ти завжди була найкращою в балеті.
А потім перестала ходити, і ніхто не знав чому.
У нас були тільки припущення.
Так, не можу пригадати.
Це не твоє діло, корово.
Боже, знаєте що?
-Піду подивлюсь, як там Майя. -З нею все добре.
З нею наша дівчинка.
-Вони дивляться мультики. -А, добре.
Вибачте.
Ти тупа сука. Стоп! Негайно спинись!
Спинись!
Спинись! Спинись!
Тобі це більше не потрібно.
Ти можеш це зробити.
Ти знаєш, що можеш.
Ти можеш.
Ти можеш це зробити. І ти це знаєш.
Ти можеш.
Привіт, мамо.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова