Mitt navn er Danny Rubin, og jeg stiller til valg.
-Pappa, TV! -Dette er min kone Sheila...
-...og vår datter Maya. -Ja, pappa er på TV.
Hørte du det, elskling? Hun sa: "Pappa, TV". Noe så søtt.
-Redd bølgene... -Hm? Ja, det er søtt.
Elskling.
Dette er din fortjeneste. Æres den som æres bør.
Det er sikkert en av tilhengerne dine.
Skal vi se.
-Hallo? -Hallo.
Er dette Rubins valgkampkontor?
Kan jeg få spørre hvem som ringer?
Det er Maggie fra KTSD Regnskap. Hvordan står det til?
Fint.
Sjekken fra dere ble sendt tilbake til oss.
Da må det ha skjedd en feil her hos oss.
Vi sender en ny med en gang.
Supert. Helst så snart som mulig,
så vi ikke blir nødt til å ta reklamefilmen av sending.
Vi skal rette opp i det med en gang. Beklager.
DAGBOK
KLARE TIL KLEKKING I VÅRT NYE REDE
KOM PÅ BESØK!
Dette kommer hun til å elske.
-Tanya, det er Sheila. -Hei, har du hørt at jeg er gravid?
Å, ja da. Jeg fikk kortet. Helt nydelig. Både huset og dere.
-Ja, herregud, ikke sant? -Jeg er så glad på deres vegne.
Livet er så godt. Og hvordan går det med deg og Danny?
Ikke så bra. Takk som spør. Vi trenger egentlig hjelp av dere.
Vi hater L.A. Vi er L.A.-hatere. Vi var i hvert fall det før.
Vi er det ennå. L.A. er de falske og kyniskes hjemland.
Og vi har tre møter denne helgen.
Som pølsefesten på Pacific Beach da det kom fem personer?
Det var fem velgere.
Folk i L.A. kan ikke stemme på deg, de kan ikke lese valglisten engang.
Jeg tror Jer har et poeng, elskling. Nedtellingen er i gang.
Og jeg kan ikke håndhilse og kysse babyer utenfor valgkretsen.
Hvis du vil til La-La-land og henge med Loni Anderson, er det bare å dra.
Men vent til du er valgt. Akkurat nå er det bare forstyrrende.
Den hippie-dusten får ikke ødelegge.
Jeg liker heller ikke L.A., men det er der de store pengene er.
Vi kan få inn mer på en kveld hos Jack og Tanya enn på en hel måned her.
Det er bedre bruk av tid og krefter.
Nå er vi jo oppe og går. Vi kan ikke stoppe nå.
OK!
Bra trening, dere.
Hei, kompis! Jeg mener, hva skjer?
Du har jo liksom ikke vært innom på en stund.
Ja. Beklager det, Tyler.
Kameraten min fikser flere kopier når vi har omslaget klart.
Så jeg har lekt meg litt med et par utkast.
Digger du noen av disse?
Det er bare å være superærlig, liksom.
Men du trenger jo ikke å gå inn for å være slem.
-De er helt supre. -Seriøst?
Det betyr...
Så kult at du liker dem.
-Ja, særlig denne her. -Det er den jeg liker best også.
Ærlig talt, så er den andre her bare dritt.
Jeg mener... Det var bare ikke det jeg ventet meg.
Det er veldig kult.
To tusen holder, eller kanskje fire. De kommer til å gå unna som varmt...
Du har ikke to tusen. Du har bare småpenger. Hva innbiller du deg?
Jeg må reise bort noen dager.
-Jeg håpet Bunny kunne... -Du drar.
Det er jo logisk.
-Det er bare noen dager. -Ja, Bun, noen dager.
Og når jeg kommer hjem, kan vi gå i gang.
Ja, Bun. Når hun er hjemme igjen.
-Forbanna dritt. -Se her, søta.
-Jeg fikk det til nå, men takk. -Bare hyggelig.
Du har mye med deg.
-Sikker på at det bare er for en helg? -Jeg liker å ha valgfrihet.
-Og undertøy. Hørt om det? -Skal dere besøke foreldrene dine?
Det har nok Danny lyst til.
Jeg snakker ikke med dem.
Danny er smartere enn meg på mange områder.
Store sammenhenger, ideer.
Men han har sine svakheter.
God helg, Jerry.
-Hva har du gjort? -Vi må jo gjøre dette skikkelig.
-Men hvor mye kostet den? -Nei, slapp av.
Den er gratis.
Jeg fikk låne den av en jogge-kompis. Jeg reddet livet hans.
Det var bare en forstuet ankel. Men det var jeg som kom med is til ham.
Kom igjen.
Her.
Ja, du sitter der.
-Er ikke dette topp? -Hva syns du?
-Jeg må jobbe. -Ja?
-God tur. -Du liker den?
Den er god, Jerry.
Gratulerer med da'n
Takk, alle sammen.
Takk, kjære.
Du ønsket deg ikke noe.
Jeg er vel litt for gammel for det?
-Ønsker blir man aldri for gammel for. -Greit.
Da ønsker jeg at alle i familien får være friske.
Du må ikke si det høyt. Det betyr ulykke.
Og akkurat i år, når du blir like gammel som din far var da han ble kalt hjem.
Vi tror ikke på overtro i denne familien, men det er best å være på den sikre siden.
Mor. Takk.
GRATULERER MED DAGEN, FAR
Her. Ta litt kake.
Noen flere? Kake?
Ja, jeg kan ta en bit.
Noen andre? Kake?
Sikker på at du ikke må på do, vennen? Nå har du sjansen.
Hei.
Du er helt nydelig.
Hva? Nei, jeg er kjempeekkel.
-Håret... All vinden. -Nei, nei. For sent.
Du smilte. Kan ikke ta det tilbake.
Ingenting her varer evig.
Havet, jorda, himmelen.
Om vi ikke gjør noe nå for å bevare det til Maya.
Så sant.
Er du stein? Har du røykt hasj i smug?
Ja. Jeg kjører bedre når jeg er stein. Konsentrerer meg bedre.
Jeg kan kjøre.
-Ja? -Ja.
-Du bestemmer. -Kom, nå drar vi.
Bare vent litt!
Slipp meg inn.
Ja.
-Hei. Jeg skal bade. -Hei.
Vil du bli med?
Tror ikke det. Jeg må slutte å spise chilipølsene de har på golfbanen.
Jeg blir så dårlig i magen.
Velkommen til paradiset. Gå forsiktig.
Huset ble bygget av en Holocaust-overlever som het Joseph Solokoff.
Og etter alt mørket han opplevde, kan man merke at han omfavnet lyset
i sin kaliforniske arkitektur. Så sensuelt. Som selve livet.
Joni Mitchell bor i et Solokoff-hus.
-Sant. -Det er vi ganske sikre på.
Helt utrolig...
...hvor pretensiøse dere har blitt. Hvor mange halskjeder har han?
Dere må nok passe litt på Maya. Det er ikke noe gjerde her.
-Det er Solokoffs filosofi. -Nettopp.
Ja. Det er bratt utenfor her.
-Ja. Jeg får litt høydeskrekk. Morsomt. -Hun får det. Det er ganske alvorlig.
Nei da. Det er så gøy.
Lurer på hvordan hun ville sett ut i fritt fall ned der.
Tjuetre meter. Ja, og i bunnen der er det fjelløver.
Ute i verden har de sikkerhetsgjerder. Men ikke her oppe.
Her er vi fremdeles ville.
Og udelikate og sjuskete.
Fra alle etasjer i huset er utsikten annerledes.
-Er det et toalett i noen av dem? -Alle sammen.
-I alle etasjer. -Det er toaletter her.
Bra. Det var en lang tur. Håper det var verdt det.
Straks tilbake.
-Kom hit, vennen. -OK.
Skjer 'a?
-Skjer 'a? -Hva skjer?
Nada mucho, kompis.
-Lever drømmelivet, bror. -Full fres, bror.
Så hva skjer, mann?
Har du jobb til meg? Skal vi kopiere?
Jeg trenger pengene.
Nei, beklager.
Jeg har hatt litt stopp i pengeavdelingen.
-Må vente litt. -Kompis.
Vet det, kompis.
Da må jeg vel ringe pornogutta og høre om de har jobb til meg.
Men jeg liker det ikke, mann. Jeg er kristen, bror.
-Det gjør vondt i sjela. -Ser den.
Ikke den kristendomsgreia, jeg er buddhist-ateist, men det med sjela.
Jeg ber som en jævla gærning, kompis.
Men ting går bare ikke min vei.
For et par uker siden kom en liten kar inn her og bestilte et kort brett.
Jeg jobbet med det i ukevis. Det fineste jeg noen gang har lagd.
Og gjett hva som skjedde.
Han lille fyren ble bare borte. Lurte meg.
Hva skal jeg gjøre med et så kort brett?
Det passer til meg.
Greit nok.
Men dessverre har jeg ikke penger.
Dama hadde drept meg. Vi skal liksom spare, ikke sant?
Det går bra. Jeg forstår.
Men du kan betale med kredittkort, hvis det hjelper. Uansett.
En hasj-churro? Dama mi lager dem.
Nei, jeg har mye å gjøre i dag.
Fornuftig valg. De er temmelig sterke.
Men uansett. Snakkes, kompis.
Herren være med deg.
Vet du hva?
De lukter jo helt jævla nydelig.
Kompis, bare forsyn deg, mann.
Takk igjen.
Det betyr så mye for valgkampen at dere hjelper til og gjør dette.
-Bare hyggelig. -Takk.
Jeg klarer ikke å stoppe.
Jeg har vært så sulten.
-Var du sånn med Maya? -Ja, det var jeg nok.
I dette trimesteret er jeg så kåt.
Stakkars Jack.
Jeg sliter ham ut, maser om sex dag og natt.
-Skal vi se på gjestelisten? -Vet ikke om det er
fordi jeg har mer blod i kroppen, eller om det er
normalt når man er gravid, men jeg er bare full av begjær.
Gode Gud. Hun putter hva som helst i munnen.
Dyrisk, bare sex.
Bare kjøtt, liksom. Kjøtt mot kjøtt.
Skal du ta den?
Jeg hørte den ikke.
Hallo?
Hvem er det som ringer? Selvsagt. Et øyeblikk.
Sheila, det er til deg. En som heter Jerry.
Er det Jerry Goldman? Fra Berkeley? Han nakne?
-Å, herregud. Lever han ennå? -Jeg vet det.
Jer, kjære. Det er Tanya.
-Vet du hva? Jeg er gravid. -Få den.
Hei, Jer.
Hei, Sheil. Hør her, vi har et problem.
Jeg har sittet foran TV-en hele dagen, og jeg har ikke sett vår mann.
Men da overså du det sikkert.
Jeg har sett Schmidt tre ganger.
De har ikke sendt reklamen vår én eneste gang.
Vet du hva som foregår her?
Masse runking, vil jeg tro.
Den kødden bestikker dem.
Han betaler dem dobbelt for å fjerne reklamen vår.
Så jeg har tenkt meg ned til TV-kanalen og si den noen alvorsord.
Å, nei, Jerry. Nei, nei. Hør her.
Du har sikkert rett, men når du blir så engasjert, havner du bare i trøbbel.
Jeg vet det.
Vi kan ikke miste deg i denne fasen av valgkampen.
Du er for viktig.
Jeg snakker med dem. Sjekker litt.
OK.
Dere har vel ikke noe håndkrem?
-Jeg er så tørr på hendene. -Jo da, på gjestetoalettet.
Takk, søta.
OK.
Du hadde rett.
-Jeg er ferdig med takkekortene. -Så flink du er.
Du må bare signere dem.
Jeg skriver dem helst med en gang. Ellers blir det bare utsatt.
Var du fornøyd?
-Unnskyld? -Med selskapet.
Jeg prøvde å gjøre det hyggelig.
Du gjorde en fabelaktig jobb som alltid.
Bra. Fint. Jeg ville bare spørre.
For det virket som noe plaget deg.
At du hadde stress i tanker og hjerte.
Kanskje på grunn av faren din og visse minner.
Takk, men det var ikke det.
Det er valget.
Jeg har satset mye på marinaprosjektet og hvis vi ikke vinner, kan vi miste alt.
Så stresset jeg føler, er virkelig, og det kommer utenfra.
Det var det jeg trodde. Jeg ville bare spørre.
Det må være et dyr. Det kan ikke være henne.
Men hva slags dyr lager sånne lyder?
Vi er bare noen kvartaler fra Sunset.
Vel, Jacks stemme minner mer om Serengeti.
Å, nei. Det er...
Det er henne.
-Hva er det han gjør med henne? -Hvordan skal jeg vite det?
Å, kutt ut. Det er så lenge siden. Vi var unge.
Det er ikke så lenge siden.
Hvordan var han?
Lett å glemme.
-OK, OK. -OK. Nå er hun...
Nå blir det bare pinlig.
Jeg tror...
Jeg tror vi kan bedre.
Jeg vet ikke. Det må du nesten bevise.
Dette er mye penere.
-Tror han at jeg ikke så det? -Hei.
Danny, Sheila, dere må hilse på noen gode venner av meg.
Hvordan har de sex? Det monsteret oppå henne, som jukker i vei.
Eller ligger han på rygg som en manet, så hun må klatre opp og få ham i mål...
-Elskling. -Ja?
Hvor lenge har Jack og jeg kjent hverandre?
Ti eller... Siden studiene. Eller vi studerte, i hvert fall.
Og jeg hang bare på studenthjemmene.
Jeg er også dårlig i matte, men god på puslespill. Jeg er visuell.
-Den der kan ikke være ekte. -En rosa diamant. Jeg fikk den taksert.
Lokalpolitikk er grunnlaget for demokratiet.
Jack, hvem er deres representant her oppe?
Nå spør du vanskelig, for vi har nettopp flyttet hit.
-Men... -OK.
Jeg aner faktisk ikke.
Ikke sikker? Du vet ikke?
-Nei. -Helt i orden. Du er ikke alene.
Det er mange progressive, særlig her i California,
som bare blir late og gir opp. Og det kan de konservative utnytte.
Og da mener jeg flytting av grenser og uthuling av velferdstjenester.
Kanskje vi skal la folk få en drink før vi blir altfor politiske.
-Skal vi gå? -Ja.
-Ja, de må ha seg en drink. -Kom.
Vi tar en prat etterpå, Brian.
Jeg stemmer på en margarita til.
Herregud.
-Dette er bra. -Ja.
-Det er så mange her. -Ja, det går...
-...kjempebra. -Helt topp.
-Å, kompis. -Hei, kompis.
Trodde vi hadde mistet deg.
Hvor lenge har jeg sovet?
Vet ikke.
Du spiste en hel churro. Det har jeg aldri sett noen gjøre.
Banebrytende for en på din størrelse.
Ja, jeg var visst sulten.
Kompis, det er aldri smart når man spiser hasjkaker.
Men ingen fare. Vi kan gjøre opp for brettet senere.
Brettet?
Kompis, ikke si at du ikke husker det.
Jeg har brukt hele kvelden på å sette på navnet ditt.
Det koster $ 300 ekstra, men det ble dritfett.
-Hei. -Smak. De er nydelige.
Nei, jeg er vegetarianer. Jeg tror vi skal spørre folk nå.
Det er bare potet og ost.
-Du må smake en. -Ellers takk.
Det er mange som har kommet, så nå passer det fint.
-Jeg kan introdusere Danny hvis du vil. -Hør her, Sheila.
-Vi tar det bare her. -Sheila.
Beklager hvis jeg var utydelig.
Men å sende hatten rundt sånn... Det er liksom litt kleint.
Vel...
Men jeg forklarte jo at vi trengte penger til valgkampen.
Ja, og jeg sa jeg kunne presentere dere for litt folk.
Men å be om penger sånn... Det er ikke helt vår greie.
Din idiot. Hun hadde ikke tenkt å hjelpe deg. Hun ville bare godte seg.
Personlig narrativ
handler egentlig om å kontrollere den viktigste historien vi forteller.
Historien om vårt eget liv.
Politikk, industri, diplomati, ikke sant?
Det handler ikke om hva vi gjør, men om historien vi forteller om det.
For å si det på en annen måte, så er det...
Løgn. Det er løgn.
Du sier til folk at fakta ikke er viktig.
Nei, beklager.
Du selger folk at fakta ikke er viktig.
Beklager på vegne av min venn Danny. Han blir sur...
...når ingen hører på ham.
Belinda. Belinda.
-Jeg har en overraskelse. -Hvordan kjenner du Belinda Westbrook?
Vi trener vannaerobics sammen.
-Hei! Ja. -Sheila Dale Norton!
-Rubin nå. -Å, ja. Rubin. Unnskyld.
Du giftet deg med han jødiske hippien for å terge foreldrene dine.
-Hun er så drøy. -Å, gud.
Det var ikke... Jeg gjorde faktisk ikke... Jeg gjorde ikke det.
Og du er tynnest av alle som vanlig.
Vet du, Tanya.
Det var jeg som lærte henne å kaste opp før ballettimene.
Alle gjorde det den gangen.
-Nei, så fryktelig. -Fryktelig.
Herregud, det tok mange år å kutte ut det tullet der.
Men heldigvis traff jeg en helt fantastisk psykolog.
Dr. Salvator Amani.
Og han ga meg innsikt.
Du er verre enn Reagan. Virkelig. Det er du virkelig.
Han snakket som om han hadde kjempet i krigen, ikke bare spilt det på film.
Boken min er slett ikke politisk.
Alt er politikk. Alt.
Det var politikk da Reagan beordret nasjonalgarden til å skyte
på amerikanske studenter.
Borgere som protesterte fredelig mot krigen i Vietnam.
Da er vi i gang. Med maset om Vietnam.
Du gjør det vel ikke fremdeles? Sniker deg unna og spyr?
Hva? Herregud, selvfølgelig ikke.
Det er sånt tenåringer gjør.
Og jeg er åpenbart ingen tenåring lenger.
Nei, du er gammel, og fremdeles syk. Det er verre.
Dr. Amani hjalp meg til å forstå at det ikke handlet om mat.
Det handler om kontroll.
Det er fakta. Jeg var der, og du også.
Til du forsvant. Stakk av...
...mens vi andre fikk juling og ble arrestert.
Men likevel tagg du til deg en invitasjon hit.
Det var min kone som tagg.
Det er din versjon, ikke min.
Og det er jo akkurat det jeg snakker om. For dette er Dannys historie.
Jeg har begynt å trene. Aerobic. Jeg er instruktør.
Og man blir helt hekta. På en god måte.
Men det... Er du instruktør?
Liksom bare som... Er det en hobby, liksom?
Bare noe å holde på med?
-Nei, det er en jobb. -Hvorfor har jeg ikke hørt noe om det?
Kanskje fordi du bare snakker om deg selv?
Du var den flinkeste på balletten.
Og så sluttet du bare, og ingen av oss skjønte hvorfor.
Men vi hadde våre teorier.
Ja, jeg husker egentlig ikke.
Det raker ikke deg, din ku.
Hjelpe meg. Vet dere hva?
-Jeg må se til Maya. -Nei, hun har det fint.
Hun og barnepiken ser på...
-...Disney-film på storskjermen. -Å, bra. OK.
Å, huff. Beklager.
Dumme kjerring. Slutt! Slutt med en gang!
Slutt!
Slutt! Slutt! Slutt!
Du trenger ikke dette. Du trenger det ikke lenger.
Dette klarer du.
Det vet du at gjør.
Dette klarer du.
Dette klarer du. Det vet du.
Du klarer dette.
Hei, mamma.
Tekst: Trine Haugen