Šūdas.
Stiverinai. Labas, žmogau.
Čia Denis Rubinas.
Taip, labas. Ne, aš - puikiai. Laikausi puikiai. O tu?
- Tiesiog paklausk. - Taip, ne. Ji laikosi puikiai.
Iš tiesų, jos abi laikosi puikiai.
Žinai, reiktų pamėginti jas suvesti ir pažiūrėti…
Ką sakai?
Tikrai?
Aš turiu naujieną. Kandidatuosiu į federalinės valdžios postą.
- Paprašyk pinigų. - Taip. Tai puiku.
Bet nemažai kainuoja, todėl norėjau…
Ką? Ne, taip. Žinoma. Neabejotinai.
Gerai, perduok linkėjimus Bekei ir pasikalbėsime kitąkart.
Ačiū, Stivai. Gerai, iki.
Šūdas.
- Kaip laikaisi? - Nuostabiai.
Tu pamėgink paprašyti grynųjų iš sumauto Stiveno Ostermano.
Išlepintas šiknius.
Berklyje be tėtuko pinigų nebūtų turėjęs, kuo subinę valytis,
o dabar jis - sumautos telekomunikacijų įmonės vadovas?
O aš - pervargęs. Vakar nebeužmigau.
Žinau. Dar kartą atsiprašau, mielasis.
Aš tik pamaniau, kad galėčiau trumpam išeiti,
susirasti budinčią vaistinę.
Ir paprasčiausiai nenorėjau tavęs žadinti.
Galėjai palikti raštelį.
O tu galėtum mažiau verkšlenti.
- Nori Benedikto kiaušinių? - Ne, ačiū. Aš nealkanas.
Pinigų maldavimas iš turtingų šmikių sutrikdo virškinimą.
Anksčiau ar vėliau vienas iš tų turtingų šmikių pasipurtys.
Maja vėl užmigo.
Gal galėsi, kai neskambinsi, pažiūrėti, kaip ji? Ačiū.
Nes tu būsi čia.
Pala, ką? Kur eini?
Turiu sutvarkyti keletą reikalų.
Jei ji zirs, įlašink vaistų į ausis.
Ant stalo palikau tau Benedikto kiaušinių.
Puikiai kalbi, mielasis. Skambink toliau. Nesustok.
Viso.
Gerai. Atvažiavai vėliau, nei tikėjaisi, bet turi valandą. Išnaudok ją.
Labas.
Sveika?
Greta?
Jėzau, tie suknisti turtuoliai.
Taip, čia visi sumauti prietaisai, kuriuos galima įsigyti parduotuvėje.
Ir tie, kurių nenusipirksi.
Ernis turi ryšių. Jis pirmas viską gauna.
Viską, ko nori.
Pamiršai apie mūsų mankštą?
Ne, nepamiršau. Tik neprisiverčiau šįryt apsirengti.
Tau pasitaiko tokių dienų, kai paprasčiausiai negali?
Taip, pasitaiko.
Žinai, nusikratyti apatijos man padeda gera, sunki mankšta.
Galiu palaukti. Nueisi persirengti?
Ir neatrodysi kaip išlepusi tinginė?
Manau, kad Ernis užmezgė romaną.
- Jis kažką slepia. Žinau. - Man labai gaila.
Pati kalta. Aš jį išdūriau.
Jis vedė vieną moterį, o gavo šitą.
Žinai, ką šįryt padariau?
Atsikėliau anksčiau už visus, prieš aušrą.
Galėjau nuveikti bet ką.
Galėjau pabėgioti. Žinai, ką aš padariau?
Iškepiau skardą avižinių sausainių ir suvalgiau visus,
krimtau po vieną, kol patekėjo saulė.
Todėl manau, kad nėra prasmės mankštintis.
Ne dabar.
Puikiai žinai, kaip ji jaučiasi. Tas gėdingas užburtas ratas.
Šito jau nepakeisi,
bet gali pakeisti štai šitą akimirką, jei pajudėsi ir paprakaituosi.
Prižadu.
Turbūt.
Viena plyta šiandien, viena - rytoj, ir netrukus būsi kažką pastačiusi.
Kažką tvirto, kas priklauso tik tau.
Taip, ačiū. Aš tik… negaliu.
Atsiprašau. Pažiūrėsiu, ar Mirjama atšildė vištą.
Velniop. Neišeisi iš čia tuščiomis.
Tik viena vaizdo kamera.
Matei, kiek jis turi tų sumautų prietaisų.
Jis turbūt net nepastebės, kad ji dingo.
Turtingas šiknius taip aptekęs pinigais, kad nežino, kur juos dėti.
Labas.
O Dieve.
- Nepastebėjau tavęs. - Atsiprašau.
Nenorėjau išgąsdinti.
Tik norėjau paklausti, a, ar jūs su Deniu prisijungsite prie mūsų ketvirtadienį.
Klube.
Greta pamiršo jus pakviesti?
Regis, lyg ir pamiršo.
Gerai. Prasidėjo grunionų nerštas,
o paplūdimio klubas kasmet rengia didelį vakarėlį.
Labai smagu, neformali aplinka. Alus iš butelio. Kažkas tokio.
Puiki proga pabendrauti, pareklamuoti Denio kampaniją.
Taip, žinoma. Skamba… Taip, mes dalyvausime.
Puikumėlis. Tada iki.
Taip, kapitone!
Gerai.
Važiuok, kvaiša neraliuota.
Šūdas.
Tavo furgone nėra sofos?
Neturiu sumautos sofos, žmogau. Teko ją išmesti.
- Sofoje užsiveisė blakės. - Ką?
- Šūdas. Tai vis tik turėjai. - O Dieve.
- Turėjau. - O Dieve. Geriau nebūna.
Aš sutalpinau ten sofą, paskui sutvarkiau…
Šeila Tekila.
Ateik, apkabink mane.
Jam visada reikia prie tavęs prisispausti.
Tavo plaukai kvepia taip pat, moterimi ir ananasais.
Džeri. Ką? Dieve, kiek laiko prabėgo.
Kokie vėjai tave čia atpūtė?
Ir šiame kampe - sunkiasvoris Įlankos rajono aktyvistų čempionas
ir mano naujasis kampanijos vadovas, Džeris Goldmanas!
Seni. Mes vėl kartu.
- Kaip pupelės su ryžiais. - Kaip lesbės su šunimis.
Galiu su tavim šnektelėti?
- Su manimi? - Taip.
- Taip, gerai. - Tuoj grįšiu, balandėliai.
- Nugręšiu agurką, gerai? - Gerai.
Pupa. Kol nepradėjai, klausyk, Džeris iš to duoną valgo.
Jo dėka buvo išrinktas Stenlis Bukovskis, supranti?
O Stenlis manė, kad Leninas per daug plačių pažiūrų.
Čia ne San Fransiskas, jis nepažįsta bendruomenės,
jie čia nėra labai atsipūtę.
Gal gali juo truputį pasitikėti, ką?
Džeris padės man nudirbti didelį darbą
ir likti savimi.
Tik norėčiau, kad pirmiausia būtume tai aptarę.
Spėju, jis dirbs ne už dyką.
Nusprendėme panaudoti santaupas. Kam dar, po galais, jos skirtos?
Santaupos yra tariamos. Šmėkla.
Nori nenori išgirdau.
Nemėgstu imti dinero iš draugų,
bet šiaip jau man tų pinigų reikia skubiai.
- Tokia mano taisyklė darbe. - Žinoma, Džerka.
Ne, aišku, kad gerbiame tavo taisyklę.
Žinot, apie ką pastaruoju metu svajoju?
Grįžti 10 metų į praeitį, kai dar buvai kažko vertas?
Apie falafelius, kuriuos gamindavai.
Galėčiau tuziną sušveisti, ir gal dar vieną šalto alaus?
Džeri, visi miegojo su Triša.
- Tai - ne pasiekimas. - Seni.
Jei visi tą darė, kas čia tokio, kad ir tu darei?
Net Rikis?
Šešis kartus. Trečiame kurse.
Ne.
Kodėl aš to nepadariau?
Noriu pasakyti, man visos mano profesorės buvo patrauklios.
Nežinau. Taip, visos iki vienos.
Nežinau, ar tai reiškia, kad dievinu švietimą ar seksą.
- Reikia kėdžių, stalų. - Pamiršk tas kėdes.
Tu ten gyveni.
- Ei… - Tiesa, žmogau.
- Svarbu, kiek pinigų… - Virei kiaušinius?
- …prireiks, kad pradėtume žaidimą. - Šūdas. Taip, atleisk.
- Mes generavome idėjas auštant. - Reikia mobilizuoti tris grupes.
- Maja dar miega. - Kriošenas, pridusėlius
ir koketes.
Žodžiu, kriošenos - tai senukai.
Pridusėliai - žmonės, kuriems rūpi oro kokybė.
- Šiaip jau. Kol nepamiršau… - O koke…
…Ernis mus pakvietė į grunionų neršto vakarėlį „Pakrantės klube“.
Sakė, tau bus paranku užsitikrinti ten paramą.
- Gerai. - „Pakrantės klubas“? Tipo, priemiesčio?
Tai - ne tavo aplinka, dički Denai.
Taip, bet jei kalbame apie lėšų rinkimą…
Nesiginčiju su tavo giliu priemiesčių klubų išmanymu, Šeilyt.
Sakyk, ar ta „Dainos Šo“ skylė įsileidžia žydus?
- Jau septynerius metus, taip. - O, septynerius metus.
Žinai, gal ir nebloga mintis.
Nežinau. Gal užmegztume dar keletą svarbių ryšių, gal?
Gerai. Suprantu.
Reigano San Diege tau tenka bučiuoti švelnias baltas subines.
Bet paklausyk patarimo, nesistenk žaisti pagal jų taisykles.
Nelaimėsi.
Ir aš kalbu ne tik apie rinkimus.
Širdy pasijusi kaip pataikaujantis liurbis.
Turi saugoti principus,
lyg paskutinį pasidulkinimą prieš mirtį.
Nes, galiausiai, brolau, tai viskas, ką turi.
Taip.
Niekas neprašo atsižadėti principų.
Tai - kokteilių vakarėlis, kuriame bus pilna žmonių su pinigais.
O tau patinka gauti užmokestį. Ar ne, Džerka?
Kalbi apie šlamančius, su kuriais augai, Šeilyt?
O tavo tėvai atseikės žvangančiųjų šitai kampanijai…
- Gerai. - …jei jau taip,
ar mes vis dar apsimetame, kad jie neegzistuoja?
Gana, Džerka. Liaukis.
Aš taip ir nepasakiau, kas yra koketės.
Koketės yra damos.
Merginos, kurias tu apžavėsi,
ir jos atitemps savo mulkius vyrus į balsavimo kabinas, kad balsuotų kartu.
Aš teisus?
Dziundzė gali išjudinti krovininį traukinį.
Tu tą žinai geriau už visus.
Truputį pakelk ir pakabink vidury.
Taip, labiau į vidurį. Šiek tiek į kairę.
Kas čia?
Mes su Bane kraustomės atgal į furgoną.
Supranti, reikia būti lankstiems.
Gal pagalvojai apie tą, tipo, kampanijos filmavimą?
Nes aš turiu minčių.
Kažkas tarp „Nesibaigiančios vasaros“ ir „Valios triumfo“.
Pagalvojau, bet tuoj prasidės užsiėmimas, turiu eiti ten.
Susirinko daug žmonių.
- Jums nepatogu? - Taip.
- Norite sustoti? - Taip.
Gerai. Čia - saldžiausia vieta.
Dabar prasideda pokyčiai.
Reikia ištverti.
Dabar darykit tai, ko nenorit daryti.
Aukštyn kelius po trys, du, vienas,
kartu ir keturi, trys, du, vienas.
„Rudas meškiukas suėdė visas uogas ir išlaižė grietinėlę.
Bet jis vis dar buvo alkanas meškiukas.
Paklausė mamytės: „Galiu suvalgyti dar vieną uogą?“
O ji atsakė: „Meškiuk, mes neturime būti godūs.
Uogų turi užtekti artėjančiai labai ilgai žiemai.
Dabar metas miegoti, branguti.“
Bet urzgiantys pilvukai trukdo miegoti mažiems meškiukams.“
- Tai ne visam laikui, supranti. Tik… - Jis padeda mums, ar mes - jam?
Kodėl negali būti abu variantai?
Pradėjau šią kampaniją, kad ką nors pakeisčiau,
o Džeris neleidžia to pamiršti.
Man neramu, kad jis tave išblaškys.
„Pakrantės klubas“. Noriu pasakyti, taip, tai - valdžios simbolis, bet…
Pameni, kai nusivedei mane į „Golfo klubą“?
Kaip manai, kas labiau susinervino? Tavo tėtis ar mama?
Tave prie stalo graibo liberalus žydas, dvokiantis sėjamąja kanape.
Žinai, kartais man atrodo, kad prasidėjai su manim
tam, kad sunervintum juos.
Tikrai manau, kad jei „Pakrantės klube“
parodysi tiems žmonėms, koks iš tiesų esi,
sulauksi atsako.
Jie išrašys čekius. O kaip kitaip?
Ir ne tik dėl to, kad sunervinčiau.
Bet nervinti man irgi patiko.
O, be abejo, čia ir Džonas Brymas.
Ar ten jo žmona? Labai graži.
Išskyrus nosį.
Sveiki.
Labas.
- O Dieve. Atrodai fantastiškai. - Tu taip pat. Dieve. Kokios spalvos.
Taip, aš… spalvinga.
Kur Denis?
Jis turėjo padirbėti su mūsų naujuoju kampanijos vadovu,
bet turėtų ateiti bet kurią minutę.
Gerai, nes jo konkurentas Brymas - čia,
be to, nenorim, kad Maikas Šmitas surytų visus suaukotus krevečių kokteilius, ką?
Juokinga.
Ei, ten - Čakas Ternesas. Turėčiau pasisveikinti, kol dar blaivas.
- Gerai. - Gerai.
Jis visada atnešdavo man taurę, o dabar turiu pasiimti pati.
Visi sutuoktiniai anksčiau ar vėliau nustoja vertinti vienas kitą.
Taip.
Gal ji čia, ta moteris, su kuria jis miega?
Būtų taip… Įdomu, kas ji.
Įdomu, ar ją pažįstu.
Gaila, žmogau. Man labai patiko Brendė…
- Brenda. Taip. - Brenda. Taip.
- Maniau, ji bus kitokia. - Aš taip pat.
Maniau, ji - ta vienintelė.
Ji studijavo bibliotekininkystę. Argi ne žavu, blemba?
Bet paaiškėjo, kad ji - eilinė pinigų ištroškusi kalė.
Bjauru, seni. Užjaučiu.
Taip. Nemeluosiu, nusivyliau.
Turiu galvoje, senais laikais nebuvo jokių išsiskyrimų.
Darbas, žaidimai, narkotikai, seksas. Viskas - dėl geresnio pasaulio.
Šiais laikais…
- Šūdas. - Vien taisyklės, lūkesčiai.
- Būtent, žmogau. - Ar ne?
Nemalonu pripažinti, bet manau, kad viskas baigta.
Mums metas.
- Ne, žmogau. Pabūkime čia. - Dievulėliau!
Jūs taip pat atėjote pažiūrėti grunionų neršto?
- Taip. - O kaip kitaip.
Ši naktis - magiškiausia metuose. Taip buvo lemta.
- Nagi. Eime. Einam! - Taip, gerai. Džeri.
- Taip. - Gerai. Taip.
Aš tik nesuprantu, kaip jie visada prisimena.
Tai jų poravimosi ritualas. Todėl jiems tai gan svarbu.
Bet kasmet, lygiai toje pačioje vietoje?
Jos - žuvys. Iš kur jos žino?
Troškimas daugintis yra galinga, pirmykštė jėga…
Turbūt niekad to nesuprasime.
Mums ir nereikia.
Mes neprivalome suprasti Dievo valią.
Tai mokslas. Jei ko nors ir nesuprantu,
tai kaip jūs, besmegeniai, turite tiek pinigų ir galios.
Tai viena iš gražiųjų vandenyno paslapčių,
kuria galime džiaugtis savo bendruomenėje,
- todėl taip svarbu saugoti vandenyną. - Ir aš visada taip sakau.
Turėtumėt susipažinti su mano vyru.
Visa jo gamtos apsaugos programa
skirta pakrantės apsaugojimui nuo sunaikinimo ir statybų.
Tai kur jis? Atsiveskit jį čia.
Geras klausimas. Kur jis, po galais?
Žinoma, pačios žuvys yra šlykščios, nevalgomos.
Ne tokios ir blogos.
Gličios, smirdančios, kaip saulėje paliktos skumbrės.
Kiek pamenu, pernai jas valgei su dideliu malonumu.
Tu taip pat. Todėl neapsimetinėk išrankia.
Gerai. Ten Harisonai.
Maniau, kad jie vasarą leidžia prie Tahou.
Nagi, Šeilyt.
Tas šiknius neateis.
Einate išsimaudyti?
Neatsinešiau glaudžių.
Gal išsimaudysite nuogas mėnesienoje?
Žinau, kad klubas jau įsileidžia demokratus,
bet esu tikras, kad nudistai vis dar nepageidaujami.
Pastebėjote grunionus?
Dar ne.
- Tikiuosi, mes jų neišgąsdinome. - Ne.
Jie per daug kvaili, kad mūsų bijotų.
Aš jų nenuvertinčiau.
Mėgstate sakyti, kad pažangos nesustabdysi?
Pamėginkite sustabdyti gamtą.
Ar aš taip sakiau?
Ko gero. Pataikiau į skaudžią vietą.
- Kas, po galais, čia buvo? - Atsiprašau.
Buvo malonu pasikalbėti.
Tai vyksta ir tai - suknistai gražu.
Pasirodo, tu tam labai tinki.
Žiūrėti, kaip gaudomos besiporuojančios žuvys?
Priversti žmones atverti pinigines.
Sužavėjai nesužavimus. Čaką, Lizą Harison, Satonsus.
Prestonas Bylas gaili centų UNICEF,
bet jis žada išrašyti tau čekį.
Dar neturėjau progos
paklausti tavęs, ar paaukosi Denio kampanijai.
Štai ką pasakysiu.
Paaukosiu tiek, kiek surinksi per šįvakar.
Tikiuosi, Denis tai įvertins.
Kad ir kur jis bebūtų.
Sveiki, ponia Rubin, aš…
Maja užmigo 19.30 val.
Šeila Tekila.
Nori vieno iš šitų šūdukų? Visai neblogi…
Vakarėlis baigtas.
Vakarėlis baigtas!
Labas!
Matei grunionus? Nori išgirsti mano teoriją?
Apsieisiu.
Štai ir ji.
Laputė.
Gražuolė žmonelė.
Kaip man pasisekė. Tiek daug turiu…
Kokio velnio?
- Jėzau… - Kur, po velnių, buvai?
Gerai. Mes ėjome į klubą, bet susitikome su savo šalininkais
ir pradėjome kalbėtis apie kampaniją,
o paskui jie važiavo į paplūdimį.
- Mes vis tiek ten traukėme… - Visą vakarą prabuvau viena!
Net nenutuokiau, kur tu,
atsiprašinėjau dėl tavęs Ernio ir visų kaip kokia sumauta kvaiša.
Bandžiau tau pasakyti, kad ten - ne mano aplinka.
Ką, manai, kad mano?
Manai, norėjau būti ten viena ir prašinėti tų žmonių pinigų
tam, kuris net nesugebėjo ateiti?
Gerai, gal mes… Galim sekundėlę patylėt?
Kiek tu užsimetei, nes atrodai kaip suknistas idiotas.
- Ką čia vilki? - Radau jį paplūdimyje,
jis mane saugo, ir aš užsimetęs.
Žinok, tu taip pat turėtum būti užsimetusi.
Nes, kas, po velnių, tau darosi?
Bandai viską suversti man?
Ką? Ne. Taip, nes kažkada buvai visai kieta pupytė.
Tu… Aš niekada nebuvau kieta.
Aš tik apsimetinėjau kieta, dėl tavęs, tu, sušiktas…
Gerai.
- Tu sušiktai stipri. - Atsiknisk.
Gerai.
Susimoviau.
Susimoviau. Girdi?
Turėjau ten būti, bet nebuvau. Girdi, mažute?
Aš tikrai labai atsiprašau.
Pasirinkau lengviausią kelią, kaip visada, girdi?
Bet tu man - suknista saulė.
Tu juk žinai, ar ne?
Viso šito be tavęs nebūtų įvykę.
Tu viską išgelbėjai. Tu sugalvojai „Išgelbėkime mūsų bangą“.
Ištraukei lyg iš niekur, kaip sumauta burtininkė.
Vizionierė.
Gal tu ir nelaikai savęs kieta,
bet, mano akimis žiūrint…
tu - kiečiausia pana iš visų šioje žemėje.
Šįvakar be tavo pagalbos surinkau 2 000 dol.
Taip, velniai rautų, pupa.
Dieve, argi nematai, kokia tu nereali, blemba?
Turiu omeny, eik tu sau.
Tu šito nori?
Taip. Labiau už viską.
Tada turi pasistengti.
O varge.
Pupa. Aš sutvarkysiu. Aš dėl to kaltas.
Aš sutvarkysiu, viskas gerai. Eik, pailsėk.
- Tikrai? - Taip.
Šiandien viskas bus kitaip. Šiandien bus geriau.
Šiandien tu pasakysi, ką galvoji, tave išgirs.
Tau, mieloji.
Ir gal galėtum… Gal gali užkaisti dar kavos?
Mes vos judam. Laukia daug darbo.
- Klausau? - Labas.
Atleisk, kad taip anksti skambinu, bet turiu ir vėl
atšaukti mūsų mankštą.
- Greta… - Pakelk mane.
Pasirodo, dingo mūsų naujoji vaizdo kamera.
Ji turi kažkur čia būti, bet Ernis kraustosi iš proto.
- Aš… Taip. - Pakelk mane.
- Labai gaila. - Pakelk mane.
- Tikiuosi, kad atsiras. - Pakelk mane.
Taip, aš irgi. Žodžiu, susitiksime darželyje. Iki.
- Taip. Eime. Nagi. - Pakelk mane.
Pakelk mane.
- Taigi… - Pakelk.
- Aš alkana. - Tikrai? Ko tu nori?
- Alkana. Aš alkana. - Taigi, aš…
Aš kai ką sugalvojau.
Pamaniau, galėtume nufilmuoti „Išgelbėkime mūsų bangą“ kampanijos filmą.
- Yra toks jaunas kino kūrėjas… - Riešutų sviesto.
…jo labai įdomus vizualinis stilius.
Šiaip jis banglentininkas.
Pamaniau, galėtume pasamdyti jį filmuoti,
- ir sujungti kultūrinę… - Mažule. Rimtai.
Mes čia mirštam. Kava?
Gali ją paimti, nes dirbi iš namų.
Pala, ką? Kur eini?
Į miestą.
Gal jos dienos prasidėjo?
Jėga. Mirštu iš bado.
Eik tu šikt.
Čia nerealus aparatas.
Jūs pagaliau prisiruošėte filmuoti kampanijos filmą?
Velniop kampanijos filmą.
Aš pasiruošusi užsikalti pinigų.
Išvertė Sandra Siaurodinė