Bļāviens!
Stīverino! Sveiks, vecais!
Te Denijs Rūbins.
Jā, jā, sveiks. Nē, man iet lieliski. Lieliski. Kā tev pašam?
-Vienkārši paprasi. -Jā, nē. Viņai lieliski.
Viņām abām iet lieliski.
Mums vajadzētu mēģināt viņas savest kopā un varbūt...
Ko?
Tiešām?
Es zvanu, jo man arī ir jaunumi. Es kandidēšu vēlēšanās.
-Prasi naudu! -Ir gan, tiešām lieliski.
Bet, zini, vēl tas ir dārgi, tāpēc es gribēju...
Ko? Nē, jā! Jā, protams. Noteikti.
Labi, nu nodod Bekai to pašu, un parunāsim citreiz.
Paldies, Stīv. Labi, čau.
Bļāviens, bļāviens, bļāviens!
-Kā tev iet? -Ļoti labi.
Pamēģini tu paprasīt naudu Stīvenam nolādētajam Ostermenam!
Izlutinātais sūdabrālis!
Bērklijas laikā bez tēva naudas nevarēja pār lūpu pārspļaut,
bet tagad viņš ir sakaru uzņēmuma direktors?
Un es esmu pārguris. Vakar vairs nevarēju aizmigt.
Zinu. Es vēlreiz ļoti atvainojos, mīļais.
Es vienkārši... Man likās, ka es fiksi izskriešu,
sameklēšu diennakts aptieku,
un es vienkārši negribēju tevi modināt.
Nu, tu varēji atstāt zīmīti.
Un tu varētu nebūt tik liels ņuņņa.
-Gribi olas Benedikta gaumē? -Nē, paldies, negribas ēst.
No naudas lūgšanas tiem bagātajiem pamuļķiem man sagriezies vēders.
Gan jau viens no bagātajiem pamuļķiem beigās atvērs maku.
Nu lūk, Maja ir aizmigusi.
Vai starp zvaniem uzmetīsi viņai aci? Paldies.
Jo tu jau būsi mājās.
Pag, ko? Ko? Ko? Uz kurieni... Uz kurieni tad tu?
Man ir šādi tādi pienākumi.
Ja niķojas, iepilini viņai ausīs.
Uz letes tev atstāju olas.
Tu izklausies ļoti pārliecinoši. Zvani vēl! Noteikti zvani!
Atā!
Labi, tu atbrauci vēlāk, nekā domāji, bet tev ir stunda laika. Neiznieko to!
Sveiki!
Ei!
Grēta?
Sasodītie bagātnieki!
Jā, tie ir visi iespējamie verķi, ko veikalā var nopirkt.
Un dažus nemaz nevar.
Ērnijam ir sakari. Viņš visu dabū pirmais.
Visu, ko grib.
Vai aizmirsi par sarunāto treniņu?
Neaizmirsu. Vienkārši šorīt nespēju sevi piespiest saģērbties.
Tev kādreiz ir tādas dienas, kad tu vienkārši nespēj?
Jā, ir.
Un zini, kas man palīdz to pārvarēt? Kārtīgs treniņš.
Varu pagaidīt. Pārģērbsies?
Par kaut ko citu, nevis slinku nelaimes čupu?
Man liekas, Ērnijam ir mīļākā.
-Viņš kaut ko slēpj. Es zinu. -Man ļoti žēl.
Pati esmu vainīga. Aizmālēju viņam acis.
Viņš apprecēja vienu sievieti, bet tika pie... šīs.
Zini, ko es šorīt izdarīju?
Es piecēlos agrāk par visiem - pirms saullēkta.
Būtu varējusi darīt jebko. Aizgājusi paskriet. Un zini, ko es izdarīju?
Es izcepu auzu cepumus un visus apēdu -
pa vienam vien, kamēr lēca saule.
Tāpēc diez vai man ir jēga vingrot.
Ne jau tagad.
Tu zini, kā viņa jūtas. Kauns, attīrīties, atkārtot.
Tur tu vairs neko nevari darīt,
bet tu vari mainīt šo mirkli, ja sāksi kustēties un svīst.
Es apsolu.
Laikam jau.
Vienu ķieģeli šodien, vienu rīt, un drīz būsi kaut ko uzcēlusi.
Kaut ko pamatīgu, kas ir tikai tavs.
Jā, paldies. Es... es nevaru.
Piedod. Iešu apskatīties, vai Mirjama sākusi atsaldēt vistu.
Piekāst. Tukšā tu neaiziesi.
Tikai viena videokamera.
Tu redzēji, cik daudz viņam ir to nolādēto aparātu!
Viņš noteikti pat nepamanīs, ka tā pazudusi.
Bagāts kretīns, kam naudas tik daudz, ka nezina, ko iesākt.
Sveiki!
Ak dievs!
-Es jūs nepamanīju. -Piedodiet.
Negribēju jūs izbiedēt.
Gribēju noskaidrot, vai jūs ar Deniju mums ceturtdien pievienosieties?
Klubā.
Grēta aizmirsa jūs ielūgt?
Man liekas, ka aizmirsa.
Nuja. Redz, klāt grunionu nārsts, un klubs katru gadu rīko lielu pasākumu.
Lieliska izklaide, viss neformāli, alus no pudelēm - tādā garā.
Lieliska izdevība paburzīties un parunāt par Denija kampaņu.
Jā, protams. Izklausās... Jā, mēs būsim.
Nu labi! Tad tiksimies!
Ahoi!
Labi.
Brauc, nolādētā idiote!
Johaidī!
Tev busiņā nav dīvāna?
Nav man nekāda sūda dīvāna. Nācās izmest.
-Man tajā sametās blaktis. -Kas?
-Johaidī! Tātad tev bija gan. -Ak dievs.
-Bija. -Ak dievs. Kolosāli.
Es biju iebāzis veselu dīvānu, un tad...
Tekila Šīla!
Nāc šurp, apskausimies!
Viņam mūždien tev jāpiespiežas.
Tavi mati smaržo aizvien tāpat - pēc sievišķajiem krāšņumiem un ananasiem.
Džerij! Ko? Ak dievs, cik ilgs laiks pagājis!
Kas tevi šurp atvedis?
Un šajā stūrī - Līča rajona aktīvisma smagsvara čempions
un mans jaunais kampaņas vadītājs Džerijs Goldmens!
Ak dievs, atkal kopā!
-Kā pupas un rīsi. -Kā lesbas un suņi.
Varam aprunāties?
-Ar mani? -Jā.
-Labi, jā. -Es tūlīt, mīlētāji.
-Man jāiet piesiet zirgu, labi? -Labi.
Mīļā, pirms sāc, ja - Džerijs ar to nodarbojas profesionāli.
Viņš panāca, ka ievēl Stenliju Bukovski, saproti?
Un Stenlijam pat Ļeņins likās pārāk liels brīvdomātājs.
Te nav Sanfrancisko, viņš nepazīst šejienes sabiedrību,
un te cilvēki nav aitu bars.
Tu vari viņu nenoniecināt, ko?
Džerijs man palīdzēs darīt to, kas jādara,
un nezaudēt sevi pašu.
Man būtu gribējies, ka mēs to vispirms būtu apsprieduši.
Pieņemu, ka viņš to nedara par brīvu.
Mēs nolēmām izmantot iekrājumus. Kam, ellē, citam tie domāti?
Iekrājumi nav īsti. Tie ir rēgs.
Nevarēju nedzirdēt.
Man nepatīk ņemt naudu no biedriem,
bet vispār man to naudu vajadzēs uzreiz.
-Šai jomā tāda ir mana politika. -Protams, Džer.
Nē, mēs to pilnīgi saprotam.
Zini, par ko pēdējā laikā sapņoju?
Ka esi nonācis pagātnē un aizvien esi nozīmīgs?
Par taviem falafeliem.
Es varētu apēst kādu duci un varbūt iedzert vēl vienu aukstu aliņu?
Džerij, ar Trišu ir gulējuši visi.
-Tas nav sasniegums. -O johaidī.
Ja to ir izdarījuši visi, kāpēc lai tu ar to kaut kā izceltos?
Pat Rikijs?
Sešas reizes. Priekšpēdējā kursā.
Nē.
Kāpēc tad man netika?
Man visas manas neprecētās pasniedzējas likās pievilcīgas.
Nezinu. Jā, visas.
Nezinu - tas nozīmē, man patīk izglītība vai sekss?
-Vajag krēslus, galdus. -Aizmirsti par krēsliem.
Vajag dzīvot.
-Klau... -Taisnība.
-Visu izšķir nauda. -Tu vārīji olas?
-Jāsāk darboties nemanāmi. -Johaidī! Jā, piedod.
-Mums bija saullēkta apspriede. -Jāmobilizē trīs grupas.
-Maja guļ! -Kraķi, krācēji
un koķetes.
Redz, kraķi ir vecie cilvēki.
Krācēji ir tie, kuriem rūp gaisa kvalitāte.
-Vispār - kamēr neesmu aizmirsusi. -Un koķ...
Ērnijs mūs uzlūdza uz grunionu nārsta balli Krasta klubā.
Mēs tur varētu tikt pie jauniem atbalstītājiem.
-Labi. -Krasta klubā? Tas ir privāts klubs?
Tas nav domāts tev, Den.
Jā, bet, ja jādomā par līdzekļu vākšanu...
Nu, es paļaujos uz tevi kā uz privāto klubu lietpratēju, Šīla.
Klau, vai tajā aizvēsturiskajā ūķī ebrejus vispār ielaiž?
-Jau septiņus gadus - jā. -Septiņus gadus!
Zini, tā varētu būt laba doma.
Nezinu - varbūt tikt pie kādiem nozīmīgiem kontaktiem? Varbūt.
Labi. Es saprotu.
Reigana Sandjego nākas bučot lielas, baltas pakaļas.
Taču došu padomu - nespēlē pēc viņu noteikumiem.
Tā tu neuzvarēsi.
Un es nerunāju tikai par vēlēšanām.
Sirdī tu jutīsies kā padevīgs pamuļķis.
Tev ir jāturas pie sava godīguma tā,
it kā tas būtu tava pēdējā vāvere pirms nošaušanas.
Jo būtībā, brāl, nekā cita tev nav.
Jā.
Te nav runa par godīguma zaudēšanu.
Tas ir kokteiļu vakars. Pilns ar naudīgiem cilvēkiem.
Un tev taču nauda patīk, vai ne, Džer?
Tu runā par to naudu, kuras tavai ģimenei netrūkst?
Tavi vecāki kampaņai kādu dukātu ir atmetuši...
-Labi. -...ja jau to pieminam,
vai mēs aizvien izliekamies, ka viņi neeksistē?
Diezgan, Džer. Beidz.
Ei, es taču nepastāstīju, kas ir koķetes.
Koķetes ir dāmas.
Meičas, kas uzķersies uz tava šarma
un uz vēlēšanām sev līdzi aizvilks arī savus stulbos vīrus.
Vai ne?
Vāveres spalva var pavilkt veselu vilcienu.
Tu to zini vislabāk.
Drusciņ augstāk un centrā.
Jā, vairāk uz vidu. Un drusciņ pa kreisi.
Kas tad nu?
Mēs ar Baniju pārceļamies uz mašīnu.
Nedrīkst, zini, ierūsēt.
Klau, tu padomāji par to, nu, kampaņas video?
Jo man ir pāris ideju.
Kaut kas starp Bezgalīgo vasaru un Gribas triumfu.
Es padomāju, bet man sākas nodarbība, tāpēc man jāiet.
Tev ir liela grupa.
-Ir nepatīkami? -Jā.
-Gribat pārtraukt? -Jā.
Ļoti labi. Tas ir labākais brīdis.
Tieši tad sākas pārmaiņas.
Jūs izturēsiet.
Dariet to, ko negribat.
Augstie ceļi pēc trīs, divi, viens.
Kopā. Un četri, trīs, divi, viens.
"Mazs, brūns lācēns apēda visas ogas un krējumu.
Bet viņš vēl aizvien bija izsalcis lācēns.
Viņš teica mammītei: "Vai nevaru apēst vēl tikai vienu odziņu?"
Un viņa atbildēja: "Lācēn, mēs nedrīkstam būt negauši.
Ar šiem krājumiem mums jāiztiek visu garo ziemu.
Tagad jāiet gulēt, manu dārgumiņ."
Bet lācēniem ar rūcošiem puncīšiem miegs nenāk."
-Tas nav uz mūžu, zini? Vienkārši... -Viņš palīdz mums, vai mēs - viņam?
Kāpēc nevar būt, ka viens otram?
Es sāku kampaņu, lai radītu pārmaiņas, un Džerijs man neļauj melot.
Man bail, ka viņš tevi novirzīs no mērķa.
Krasta klubs. Nu jā, tā ir valdošā elite, bet...
Vai atceries, kā atvedi mani uz Golfa klubu?
Kā domā, kuru tas nokaitināja vairāk? Tavu tēti vai mammu?
Tas liberāļu žīds, kurš tevi čamda, ozdams pēc zālītes?
Zini, reizēm liekas, tu ar mani sāki satikties tāpēc, lai viņus nokaitinātu.
Es domāju, ka Krasta klubā,
ja tu tiem cilvēkiem tiešām parādīsi, kāds esi,
viņi atsauksies.
Viņi izrakstīs čekus. Kāpēc lai nerakstītu?
Es to nedarīju tāpēc, lai nokaitinātu. Bet tas arī bija tīri forši.
Nu protams, te ir arī Džons Brīms.
Tā ir viņa sieva? Ļoti glīta.
Deguns gan nav glīts.
Sveiki!
-Ak dievs, lieliski izskaties! -Tu arī. Ārprāts, tās krāsas!
Jā, es... Esmu koša.
Kur tad Denijs?
Viņam bija šis tas darāms ar mūsu jauno kampaņas vadītāju,
bet viņš kuru katru brīdi būs.
Labi, jo Brīms ir atvedis konkurentu
un mēs negribam, lai Maiks Šmits savāc visus garneļu kokteiļu ziedojumus, vai ne?
Smieklīgi.
Rekur Čaks Tērness. Jāapsveicinās, kamēr vēl esmu skaidrā.
-Labi. -Labi.
Agrāk viņš vienmēr man atnesa dzērienu, bet tagad man jāgādā pašai.
Visi pāri ar laiku kļūst nevērīgāki.
Jā.
Varbūt viņa ir te - tā, ar kuru viņš guļ, ne?
Tas būtu tik... Nez kura tā ir?
Vai es viņu pazīstu?
Ļoti žēl, vecīt. Man Brendija tiešām ļoti patika...
-Brenda. Jā. -Brenda. Jā.
-Domāju, viņa būs citāda. -Es arī.
Domāju, ka viņa ir mana īstā.
Zini, viņa studēja bibliotēkzinātni. Nenormāli forši, ne?
Bet izrādījās, ka viņa ir kārtējā uz naudu pasistā maita.
Skarbi, vecīt. Man žēl.
Jā. Es nemelošu - esmu vīlies.
Zini, agrāk neko nenodalīja.
Darbs, atpūta, narkotikas, sekss - viss bija vērsts uz pasaules uzlabošanu.
Tagad...
-Bļāviens! -Visur tikai likumi, ekspektācijas.
-Tieši tā. Tieši tā, vecīt. -Vai ne?
Negribas atzīt, bet liekas, ka viss beidzies.
Mums jāsāk iet.
-Nē, vecīt, vēl pasēžam. -Ak dieve!
Jūs arī esat atnākuši uz grunionu nārstu?
-Jā. -Nu protams!
Tā ir gada maģiskākā nakts. Tas ir liktenis!
-Nāciet, ejam! Nāciet! -Jā, labi. Džerij!
-Jā. -Labi, jā.
Es nesaprotu, kā viņi vienmēr atceras.
Nu, tas ir pārošanās rituāls, tātad viņiem svarīgs.
Bet katru gadu tajā pašā vietā?
Tās ir zivis. Kā tās zina?
Reproduktīvā dziņa ir ļoti varens un pirmatnējs spēks...
-Mēs to laikam nekad nesapratīsim. -Un nav arī jāsaprot.
Dieva gribai nav jābūt izprotamai.
Tā ir zinātne. Neizprotami ir tas,
kāpēc jums, idiotiem, ir tik daudz naudas un varas.
Tas ir viens no skaistajiem okeāna noslēpumiem,
kas mums šajā vietā ir dāvāts,
-tāpēc ir tik svarīgi to nosargāt. -Es arī vienmēr tā saku.
Jums jāiepazīstas ar manu vīru. Viņa dabas saglabāšanas platforma
veltīta tieši mūsu piekrastes glābšanai no iznīcības un apbūves.
Nu kur tad viņš ir? Sauciet šurp!
Labs jautājums. Kur, dirsā, viņš ir?
Protams, pašas zivis ir pretīgas, neēdamas.
Nav nemaz tik sliktas.
Glumas, smirdīgas kā saulē atstātas makreles.
Liekas, ka pagājušogad tev tās ļoti garšoja.
Un tev tāpat, tāpēc netēlo izvēlīgo.
Lieliski - Harisoni. Man likās, viņi visu vasaru pavada pie Taho.
Ejam, Šīla!
Tas kretīns nebūs.
Taisāties peldēties?
Nepaņēmu peldbikses.
Nu tad mēnesnīcā pa pliko?
Zinu, ka tagad klubā ielaiž demokrātus,
bet domāju, ka nūdisti vēl aizvien netiek pieņemti.
Grunioni ir manīti?
Vēl nav.
-Cerams, ka neaizbiedējām. -Nē.
-Viņi ir par stulbu, lai no mums baidītos. -Es viņus nenovērtētu par zemu.
Jums tīk teikt, ka progresu nevar apturēt? Pamēģiniet apturēt dabu.
Vai tā es teicu?
Laikam gan, ja jums tas tā iespiedies atmiņā.
-Kas, ellē, tas bija? -Atvainojiet.
Bija jauki aprunāties.
Sākas! Un tas ir sasodīti skaisti!
Izskatās, ka jums šai lietā ir talants.
Skatīties, kā ķer nogribējušās zivis?
Piedabūt cilvēkus atvērt makus.
Apburt neapburamos. Čaku, Līsu Harisoni, Satonus.
Prestons Bīls UNICEF negrib dot ne peniju,
bet jums viņš čeku izrakstīšot.
Nu, man vēl nav sanācis pajautāt jums, cik jūs ziedosiet Denija kampaņai.
Zināt ko?
Es ziedošu tikpat, cik jūs šovakar savāksiet.
Un ceru, ka Denijs to novērtēs.
Lai kur viņš būtu.
Sveiki, Rū... Rūbinas kundze, es...
Maja aizmiga pusastoņos.
Tekila Šīla!
Gribi vienu to mazo draņķi? Baigi smird...
Ballīte ir beigusies.
Ballīte beigusies!
Sveiki!
Jūs grunionus redzējāt? Gribat zināt manu teoriju?
Iztikšu.
Tā ir viņa!
Seksīgā sejiņa.
Seksīgā sieviņa.
Kā man ir paveicies! Tik daudz...
Kas, ellē?
-Jēziņ... -Kur, ellē, tu biji?
Labi! Mēs jau nācām, bet tad saskrējāmies ar atbalstītājiem
un sākām runāt par kampaņu,
un tad viņi gāja uz pludmali.
-Mums bija pa ceļam... -Visu vakaru viena pati!
Bez saprašanas, kur esi,
un atvainodamās tavā vietā Ērnijam un visiem kā tāda nožēlojama idiote!
Es tev centos pateikt, ka tas nav manā garā.
Un tu domā, ka manā ir?
Tu domā, ka es gribēju tur viena pati lūgties naudu
cilvēkam, kurš pat atvilkties nejēdz?
Labi, varbūt... Mēs varam brīdi paklusēt?
Cik daudz tu esi salietojies? Jo tu izskaties vienkārši smieklīgs!
-Kas tev mugurā? -Es to atradu pludmalē.
Tas mani sargā, un es esmu salietojies.
Un zini? Tev arī tā vajadzētu.
Jo kas, ellē, ar tevi notiek?
Tu centies novelt vainu uz mani?
Ko? Nē. Jā. Jā, jo kādreiz tu biji ļoti stilīgs zaķis.
Tu... Jā, es nekad neesmu bijusi stilīga!
Es tikai izlikos stilīga - tevis dēļ, tu nožēlojamais...
Labi, labi, labi.
-Tu esi ļoti stipra, nolādēts! -Atpisies!
Labi.
Es salaidu dēlī.
Es salaidu dēlī. Ei! Skaidrs?
Man vajadzēja tur būt, bet es nebiju. Labi, mīļā?
Es tiešām, nolādēts, atvainojos.
Es, kā parasti, padevos vieglākā ceļa vilinājumam, vai ne?
Bet tu man esi pati nolādētā saule.
To taču tu zini, vai ne?
Un bez tevis nekā no šī visa nebūtu.
Tu to izglābi. Tu izdomāji "Glābiet mūsu vilni".
Tu to radīji no zila gaisa kā tāda nolādēta burve.
Kā līdere.
Varbūt tev pašai neliekas, ka esi stilīga,
bet man izskatās...
ka tu esi visstilīgākais zaķis, kāds staigājis pa šo zemi.
Es šovakar bez tavas palīdzības dabūju 2000 $.
Jā, mīļā!
Ak dievs, tu pati nesaproti, kas tu esi par nolādētu rokzvaigzni?
Zini, nu johaidī!
Tu to gribi?
Jā. Vairāk par visu.
Tad tev jāsāk strādāt.
Ak dievs.
Klau, mīļā, es savākšu. Tā ir mana vaina.
Es visu nokārtošu, labi? Atpūties.
-Tiešām? -Jā.
Šodien būs citādi. Šodien būs labāk.
Šodien tu pateiksi, ko domā, tevi sadzirdēs.
Tevi, mīļā.
Un vai tu... Vai uzvārīsi vēl vienu kafiju?
Mēs knapi kustamies. Daudz darba.
-Hallo? -Sveika.
Piedod, ka tik agri traucēju, bet man atkal
jāatceļ mūsu treniņš.
-Grēta... -Paņem opā!
Izrādās, pazudusi mūsu jaunā kamera.
Kaut kur jau atradīsies, bet Ērnijs, zini, pilnīgi trako.
-Es... Jā. -Paņem opā!
-Man ļoti žēl. -Paņem opā!
-Ceru, ka atradīsies. -Paņem opā!
Jā, es arī. Labi, tiksimies dārziņā. Atā.
- Jā. Nāc. Nāc, nāc. -Paņem opā! Paņem opā!
Paņem opā!
-Nu... -Opā, opā, opā!
-Man gribas ēst, ēst, ēst. -Ja? Ko tu gribi?
-Ēst. Man gribas ēst. -Tātad. Es...
Man ir ideja.
Iedomājos, ka mēs mūsu kampaņai varētu nofilmēt video.
-Ir viens jauns režisors... -Riekstu sviestu!
...ar ļoti interesantu vizuālo izjūtu.
Vispār viņš ir sērferis.
Un domāju, ka mēs varētu viņu izmantot. Zini, ar tiem tēliem,
-un apvienot ar kultūras... -Mīļā, mīļā, mīļā. Nopietni.
Mēs mirstam nost. Kafiju?
Tu viņu vari pieskatīt, jo tu taču strādā mājās.
Pag, ko? Uz kurieni tu?
Prom.
Varbūt mēnešreizes?
Kolosāli. Esmu badā.
Johaidī!
Tas ir viens smalks aparāts.
Beidzot esi gatava filmēt kampaņas video?
Piekāst kampaņas video.
Esmu gatava kļūt stāvus bagāta.
Tulkojis Imants Pakalnietis