Når folk sier at det bare handler om bikinikroppen,
forteller jeg det jeg hører fra dere,
- kvinnelige filialeiere fra hele landet. - Gratulerer, Tuscaloosa!
At dere ikke lenger er redde for å gå til bilen alene om kvelden.
- Dere trenger ikke tåregass... - Fordi dere er trygge på dere selv.
Ingen tør å prøve seg på dere. Har jeg rett?
Strength In Numbers.
Dere sluttet å gjøre vold på kroppen
- med piller og strenge dietter... - Nå kjører vi!
...og begynte å ta var på den med bevegelse og riktig næring.
Gratulerer, Tampa!
- At det å eie eget firma... - Trenton!
...ga økonomisk frihet til å gå ut av et dårlig forhold.
Tulsa!
Prinsippet bak alle våre filialer er kvinnelig eierskap.
Økonomisk uavhengighet.
Styrke.
Ja! Strength In Numbers!
Vi bygger ikke bare muskler.
Vi bygger samhold, går fra å følge etter til å lede an,
undervise, dele, vokse, føle selvtillit,
mot og forpliktelse.
Bli din egen sjef og ta kontroll over din egen skjebne.
Kontroll.
Frue.
- Takk. - Alt i orden.
- Kan du skru ned musikken? - Selvsagt.
Ingenting.
Det trenger ikke å være noe stort. Bare én ny ting.
Nei.
OK. Da begynner jeg.
I dag lærte jeg at morsmelk får sår til å gro.
Er det ikke rart?
Tenk på det. Kroppen din kan produsere noe som er både medisin og mat.
Ikke? OK, vennen. God natt.
- God natt. - Glad i deg.
- Glad i deg. God natt. - Sov godt.
Det lukter nydelig.
Grillferdighetene mine er litt rustne.
Men la oss se hva vi har her.
Ikke for å skryte, men den er perfekt tilberedt.
Deilig. Takk.
- Velkommen hjem. - Det er fint å være her sammen med deg.
Så god. Den likte jeg.
Jeg har fått den i gave. Av en forretningsforbindelse.
Fint å se at du koser deg.
En av de mange gledene du har gitt meg.
Maya er vel glad for at du er hjemme.
Aldri like glad som jeg så for meg på flyplassen i Cincinnati.
Men jeg skal ikke klage.
Hun har blitt så glad i Monica. Og det er bra.
Du var savnet. Tro meg.
Så du var i Cincinnati denne gangen?
Eller kanskje Tulsa?
Jeg går i surr. Det er tilfredsstillende arbeid, men...
Men det er hardt arbeid.
Jeg skal snakke med teamet om noen endringer.
- La de andre ta noe av reisingen. - Du vil vel ikke bremse nå?
Når du er så nær toppen av fjellet.
Kanskje jeg har andre fjell. Andre prioriteringer. Maya.
Arbeidet med stiftelsen har bare så vidt begynt.
Det er nå du tjener mest.
Bare tenk på alt det fine du kan gjøre senere hvis du tjener penger nå.
Jeg må tenke på helsen, at jeg fortsatt jobber med å bli frisk.
Psykisk. Fysisk.
Selvfølgelig.
Du skal ta vare på deg selv.
Men...
Bruker du ikke stiftelsen delvis for å støtte eksmannen din?
Jo. Danny fikk et av våre stipender for miljøarbeidet han gjør.
Som er en del av oppdraget vårt.
Det er selvsagt ikke det eneste vi gjør.
Beklager. Hele grunnlaget for økologien er feilslått.
Å hindre mennesket i å ødelegge naturen,
- når naturen selv... - Men...
...er voldsom og destruktiv.
Hva var det?
Å tro at mennesker kan få slutt på det, er bare...
Det høres ut som det er noen der ute.
- Det er nok bare sjøbrisen. Jeg kan se. - Nei da, jeg klarer fint å gå og se selv.
Takk. Bare sitt og kos deg.
Du hadde rett. Det var ingen der.
God morgen, venner, fiender og alle der imellom.
Hvis dere er våkne og i live og hører stemmen min,
ønsker jeg dere velkommen.
Vi er FreeWaves,
San Diegos siste bastion for radikal og progressiv radio her på KSAY.
K-S-A-Y. Jeg er Danny Rubin, programleder.
Og sammen med meg, som alltid, i vårt Versailles av et studio,
har vi min venn, min våpendrager,
på mange måter mitt livs kjærlighet...
- Jesus, dette blir lenger form hver uke. - Du blir lengre for hver uke...
Umulig. Jeg har vært 180 cm siden femteklasse.
- Umulig. - Jeg fikk ikke plass i skolebussen.
- De måtte sage ut første seterad for meg. - Sikkert. Dere, dette er Jerry Goldman.
Jerry, skal vi bare fortelle folk hva vi har til dem denne uken?
- Som vanlig aner jeg ikke hva vi skal. - Perfekt. Enda bedre.
Da kaster vi anker.
I dag skal vi snakke om den syke,
- forskrudde kjærligheten Amerika har... - Ja.
...til fossilt brensel som forgifter planeten.
Og vi skal også snakke om noen radikale, nye ideer til alternativt drivstoff.
Matolje!
Hvem kunne ha gjettet at matolje skulle redde oss?
Vi kommer til det, Jer. Bare vent litt.
Vi skal spille et intervju vi gjorde med...
En ung kvinne som jeg er blitt godt kjent med
- de siste par årene. - Ja.
Og hun har fått meg hektet på
en ny og moderne løsning for drivstoff både til bilene våre og i livet ellers.
Vi friterer kylling i det.
Og Tater Tots, pommes frites...
- Er ikke det helt vilt? - Jerry!
Jeg er bare så glad for å være her, mann. Gjøre dette sammen med deg.
Ja. Og vi skal snakke om alt det der
etter at vi har takket sponsorene våre.
- Nei. - Arbeidet vi gjør her på FreeWaves,
er mulig på grunn av sjenerøs støtte fra Strength...
Strength In Numbers-stiftelsen.
Det er en veldedig gruppe som støtter
arbeid for å gjøre verden sunnere, vennligere og mer rettferdig.
Hele teamet her på FreeWaves takker for støtten.
- Hva faen, mann? - Hva faen, selv?
- Hva feiler det deg? - Vi gjør det hver uke.
- Vi blir aldri kvitt ekskona di. - Jeg presenterer programmet.
- Aner du... - Fem, seks, sju, åtte!
Klare til å rulle på hoftene. Og én. Hele veien.
Ut til veggen. Ja! Seks, sju og til venstre.
Beklager!
Sliter du litt bak der?
Jeg er snart med.
Det er lurt å komme tidsnok til timen.
Ja.
Sju, åtte. Og én, to.
Få se skuldrene.
Og skuldrer. Kom igjen.
Vi tar det fra toppen. Én.
Vær flinkere. Press hardere. Ja!
Her kommer du på timen min helt uten å si ifra først.
Jeg hadde en rolig morgen.
Vi skal ikke ta en kaffe før vi begynner i dag?
Gud, det skulle jeg gjerne gjort, men jeg har... Hva har jeg?
Advokatene kl. 10. Og skattefolkene kl. 11.
Jeg hadde håpet vi kunne få... Det er ikke så farlig.
Bare litt tid til en prat uten hele teamet.
Det vil jeg veldig gjerne. Vi avtaler middag.
Vi har en stor milepæl å feire.
Fra og med denne uken
har Strength In Numbers penetrert alle 50 delstater.
Og jeg sa nettopp penetrert uten å flire.
Se, vi vokser alle sammen.
Først var det noen uautoriserte filialer, men det løste vi.
- La meg se. Middag denne uken... - Hvordan løste vi det?
- Hva da? - De uautoriserte filialene.
Advokatene tar seg av det. Best ikke å vite for mye.
De gutta der er ganske effektive.
Blir det bare oss til middag eller... er det en parmiddag?
Hvem er det du treffer?
Du har vært så vag. Noe du har all rett til å være.
Det er ikke alvorlig.
Litt uforpliktende moro. Ikke si at det er Danny.
- Ikke Danny. - Det er ikke Danny.
- Da er jeg glad for din skyld. - Greta?
Jeg liker ikke at advokatene skal håndtere ting.
- Det føles ikke bra. - Hva er alternativet?
Jeg vet ikke. La dem være.
De stjeler fra deg.
Jeg stjal også. I begynnelsen.
Jeg snakker om at jeg oppdaget aerobics...
...som Columbus "oppdaget" Amerika.
Oppdaget ikke Columbus Amerika?
Det lå jo der fra før. Han gjorde bare krav på det. Utnyttet det.
Han erobret det.
Vi ber ikke om unnskyldning for fremgangen. Vi feirer den.
Men til hvilken pris for andre?
Dette selskapets fremgang er deg.
Ideen om å gjøre det landsomfattende. Deg.
Historien om forandring. Din.
Jeg gjorde det mitt.
Men...
Jeg vil ikke at noen skal bli erobret, beseiret.
Se på meg.
Du skylder ingen noe som helst.
Du har rett.
- Jeg skapte dette. - Du skapte dette.
Du skapte alt sammen.
Dette vakre hjemmet. Alt er takket være deg.
Men betyr det...
...at jeg må være alene?
- Du er ikke alene. - Men jeg snakker med meg selv.
Jeg fyller hjemmet mitt med skyggen av et mislykket forhold.
Nei, det er noen der ute.
Hallo!
Er det noen her ute?
Er det noen her?
Jeg liker det ikke.
Ikke i det hele tatt.
Jeg kan komme med balltreet mitt. Det skaper trygg avstand.
Jeg har alarm. Jeg er ikke redd. Jeg er mer nysgjerrig.
Hvem knuser ting og kommer tilbake og erstatter det?
Det er mange gærninger der ute, nå når du er rik og berømt.
Jeg kan komme etter jobb.
Takk. Men jeg klarer meg selv. Virkelig.
Jeg flyttet jo ned til stranden for å få litt fred.
Kunne se ut over havet og vite at ingen så på meg.
Men sånn har det ikke blitt.
Selv når jeg er alene...
Så er du der fremdeles. Og havet er som verdens største speil.
- Så hvem skal fortelle i dag? - Den i gruppa jeg liker minst. Jeg.
- Jeg har klart meg et år. - Harriet, det er flotte nyheter.
Kjempedigert.
Jeg kastet bort 30 år på å overspise, og nå skal jeg feire ett år uten?
Ja, og vi skal feire sammen med deg.
- Jeg er så stolt av deg. - Stolt av deg også.
For at du ga oss et sted å møtes ute i den virkelige verden.
- Og gode stoler! - Gi deg. Jeg skriver det av på skatten.
Slutt, da. Hvis jeg må tåle hyllest, må du også.
- Skape trygg avstand. Ja. - Jeg kan nok tvinge meg innpå.
Hallo?
Jeg vet det er noen der. Du kan like gjerne vise deg.
For jeg venter her ute til du kommer frem.
Tyler?
Skjer 'a, Sheila?
Jeg er en dårlig stalker.
Du skremte meg i begynnelsen.
- Seriøst? - Ja.
Unnskyld.
- Vil du fortelle meg hva du gjør her? - Ja.
Men jeg er ikke helt sikker.
Jeg vet at jeg er sint på deg, og det er jeg heller ikke flink til.
Det som skjedde med meg og Bun, var mye, kanskje bare, din feil.
Det blir du nødt til å forklare.
Vi hadde det fint.
Vi kom tilbake til statene. Hun begynte som instruktør igjen.
Hun elsker det. Hun blir så levende der oppe.
Og så pusset du advokatene på oss.
Det vet jeg ingenting om.
Pussig, for de sa de kom på vegne av Sheila D. Rubin Enterprises.
De krevde at vi stengte.
Bunny ville kjempe imot, men jeg bare: "Hva er vitsen?" Og da klikket hun helt.
Hun såret meg noe så innmari.
Og så dro hun til Mexico. Jeg tror det var for å ta igjen.
Ikke ta deg igjen, men ta igjen.
Ta hevn, liksom.
Hvordan funker Mexico som hevn?
Jeg vet ikke. Da må du nok spørre kjøpesentermannen.
Det er en ting å reise fra meg, men...
...det er så dårlig gjort mot Gidget. Vi var som en liten familie.
Du har vel ikke babygulrøtter?
Det elsker hun.
- Får du med vesken din? - Ja.
Hei, vennen.
Interessant møtested.
Det er her vi fyller resirkulert drivstoff,
så vi kan kjøre og hente en veldig viktig jente.
Har du vokst disse to ukene?
Mamma kjøpte sko med kilehæl. Jeg blir fem centimeter høyere.
De har ankelstøtte.
- Bra. - OK, vennen. Glad i deg.
- Glad i deg, mamma. - Ha det fint hos pappa.
- OK, ha det. - OK.
Jeg skal reise utenlands.
Jeg må be deg om lov, faktisk.
Må du fortelle hvor du skal?
Ikke nødvendigvis. Men Mexico.
OK. Men du kommer vel tilbake?
- Ja, så klart. - Flott.
Jentetur til et strandhotell. Jeg er utslitt etter all reisingen.
Ja, det er godkjent.
Hvordan går det med henne? Hei.
Jo da, det går bra.
Hun sliter med lukt og tekstur.
Frotté gjør henne ganske sint.
Hadde du noe sånt? Husker du det?
Ærlig talt, så føles det så lenge siden.
Ja, jeg vet det.
- Det går nok over. - Håper det.
Si det til henne, for hun tror det varer evig.
Men hun er ung. Yngre.
Hun har ikke samme perspektiv...
...som du og jeg... vi hadde. Husket du å ta med...
- Å, ja. Selvsagt. - Ja. OK. Flott.
- Ja. - Å, hjelpes. Ja.
Og hun lyver om at hun bruker tanntråd.
Jeg vil ikke gi henne skyldfølelse, men bare ikke ta alt for god fisk.
Nettopp. Tanntråd er viktig. Hun har jo ikke melketenner lenger.
- Supert. - OK.
Kos deg i Mexico.
- Og prøv å slappe av. - Ja.
Du fortjener det.
Dette.
Dette var det jeg trengte.
- Er du lykkelig? - Jeg er én drink fra full ekstase.
I livet, mener jeg. Vil du si at du er lykkelig?
Ikke hvert eneste sekund.
Men jeg har noe bedre nå.
Jeg er tilfreds.
Ja, dypt tilfreds med livet.
Jeg har fått til ting jeg er stolt av.
En ektemann som endelig begynner å... Å, nei!
- Gjør jeg deg opprørt? - Nei.
Jeg mente ikke å skryte. Men du spurte, og jeg ville være ærlig.
- Ikke gråt. - Nei da.
Jeg er så glad for din skyld. Virkelig.
Men... Dette er moro. Kanskje jeg skal gå en tur.
Sheila! Du får ikke lov til å gå nå.
Nå blir du her og forteller meg hva det er.
Jeg kan ikke. Da mister du respekten for meg.
Jeg kan umulig respektere deg mindre.
Det var ikke det jeg mente.
Du kan ikke si noe som kan forandre det jeg føler for deg. Aldri.
Jeg...
Jeg kan ha lurt deg med på falske premisser.
OK. Hvor falske?
Jeg vil feire milepælen vår og være sammen med deg.
Men jeg dro også hit for å treffe ham.
John.
Vet han det?
Nei, og jeg vet det høres vilt ut. Men egentlig er det enda villere.
- Tyler kom på besøk. - Er Tyler innblandet i dette?
OK. Jeg tror kanskje vi trenger en spasertur begge to.
Vi går.
Så Bunny reiste hit for å forføre ham og hevne seg på deg?
Det var det Tyler sa. Og jeg har ingen grunn til å tvile på det.
Men ville John falt for noe sånt?
Han falt jo for meg. Jeg vet det er galskap,
men jeg må undersøke selv for å være sikker.
Og hvor langt har vi kommet i dette oppdraget?
Jeg har en adresse
- ikke langt herfra. Til kirken hans. - Kirken hans?
Jeg kan jo ikke marsjere inn der han bor.
Nei, det kan du ikke. Men der Gud bor?
Sheila, jeg er glad i deg. Og jeg støtter deg.
Men nå skremmer du meg.
Du er ferdig med John. Du har vokst.
Du hjalp meg med å vokse, og tusenvis av andre kvinner.
Jeg vet det. Men det er forskjell på hva jeg sier og hva jeg føler.
Og jeg tenker så mye på ham. Han bor i hodet mitt.
Jeg har ikke truffet noen, Greta.
Jeg snakker bare med ham alene hjemme i huset.
Akkurat som jeg snakket med Kelly.
Jeg må se hva som foregår med egne øyne, så jeg vet det.
Og så kan jeg gå videre. Eller kanskje...
I så fall skal jeg være med.
Åpenbart.
Hallo, Sheila.
Ventet du meg?
Ikke allerede nå, men ja.
Hvorfor?
På onsdager og lørdager er det min jobb å passe barna.
Det er vel overraskende å se meg sånn.
Nei, det er helt...
Det er fint å se deg sånn.
Det overrasker meg også.
Tro meg.
Jeg tror ikke jeg var klar over hvor mye press jeg følte
før jeg slapp å kjenne på det da vi reiste.
Ikke med en gang, så klart. Men med tiden.
Jeg får det til å høres ut som...
Jeg gjør det bare et par timer i uken... Mens damene har timene sine.
Jeg viser deg gjerne rundt etterpå. Det vi har skapt her...
Det er beskjedent, men helt spesielt.
Unnskyld, hva slags timer?
Og fem, seks, sju, åtte! Og én, to, tre.
Én, to, tre.
Du må røre deg for å føle det!
Og trekk inn, og inn, og inn.
Fem, seks, sju, åtte. Og vri.
Og...
Og vi roer ned.
Hvis du vil tvinge meg til å stenge igjen, kan du glemme det.
Vi tar ikke engang penger for dette.
Hun betaler meg.
Ikke se så overrasket ut.
Det var du som snakket så varmt om trening,
hvor frigjørende det kan være. Og Bunny hadde tid til å være instruktør.
Og hva er du ute etter nå? Blod?
Jeg og Tyler fikk hepatitt B av de teite forlovelses-piercingene,
så mitt vil du ikke
- Jeg har ikke kommet for å stoppe deg. - Hvorfor er du her da?
- Tyler var innom meg. - Og hva hadde han å si til sitt forsvar?
Mest at han savner deg, og at han var sint på meg. Med god grunn.
- Hvordan virket han? - Helt knust.
Bra.
Så du kom helt til Mexico for å fortelle hvordan Tyler har det?
Vi kom for å tilby deg et stipend fra Strength In Numbers-stiftelsen.
For arbeidet du har gjort her.
Dere mener skattefordeler og god omtale for dere?
- Nei, ellers "fuck". - Nei, nei. Greta vil bare...
Jeg vet du vil hjelpe til, men det var ikke derfor vi kom.
Vi kom... Jeg kom fordi...
Jeg fikk følelsen av at du ville straffe meg ved å ta fra meg noe som...
Som egentlig aldri var mitt.
Og det fortjener jeg, forresten.
For jeg...
Jeg tok æren for det du lærte meg.
Du introduserte meg for aerobics da jeg var helt på bunnen.
Og det reddet meg.
Du reddet meg, og så...
Tjente du en formue på det.
- Ja. Og det var galt av meg. - Jeg vil ikke tilgi deg.
Det ber jeg heller ikke om. Jeg vil bare gi deg æren for å ha vært først ute.
Jeg var ikke først ute. Jeg har også lært av noen.
Så da eier vi det kanskje alle sammen.
Er det greit om jeg... om jeg blir med på timen?
Jeg trenger å klarne hodet.
Rydd plass bak der, damer.
Dette er ikke noe jeg finner på. Det er vitenskapelig bevist.
Når mennesker driver synkronisert fysisk aktivitet,
når vi beveger oss sammen, særlig til musikk,
frigjør hjernen et stoff... Følg med nå...
...som gjør at vi føler oss knyttet til de andre rundt oss.
Og vi har alle følt dette helt intuitivt
når vi synger i kor eller jubler på fotballkamp
eller trener aerobics.
Men her kommer det beste.
Det samme stoffet gjør at vi føler at vi er en del av noe større enn oss selv.
Du kan kalle det en høyere makt eller Gud eller bare det uendelige.
Men jeg syns det er et slags mirakel, syns ikke du?
Tenk at jeg begynte med dette fordi jeg ønsket kontroll.
Og så trengte jeg bare å slippe alt for å få kontakt med det uendelige.
Tekst: Trine Haugen